9 
Findestedet, men med Urette, da dette er mere end 50 
Mile derfra. Senere bragtes den i Aaret 1777 til St. 
Petersborg, hvor man opbevarer Hovedmassen, der nu 
vejer omtrent 1040 ÆZ, medens Resten er spredt i næ- 
sten alle større Meteoritsamlinger. Det største Kvantum, 
der er samlet paa et Sted udenfor Rusland, er her 
i Universitetets Mineraliesamling, hvor der haves ikke 
mindre end 7 Stykker med en samlet Vægt af omtrent 
(272 
Den Palassiske Masse danner egenlig en Over- 
gangsform mellem Sten- og Jernmeteoriterne, 
da den foruden nikkelholdigt Jern, der udgjør de 88 pCt. 
deraf, tillige indeholder 11 pCt. Olivin, et gulgrønt 
gjennemsigtigt Mineral, der forekommer meget almindelig 
i basaltiske Bjergart>r og er en Forbindelse af Kiselsyre 
og Magnesia. Brudstykkerne af denne Meteormasse have et 
højst ejendommeligt Udseende, næsten som et meget hullet, 
svamplignende Stykke Smedejern, hvis Mellemrum oprin- 
delig vare udfyldte med Olivin. men da dette er et meget 
skjørt Mineral, der let falder ud ved Sønderslagningen, faaer 
Massen derved det uregelmæssig takkede Udseende, der 
ikke giver noget Billede af Jernmeteoritens oprindelige 
Yderflade, som forresten allerede var tildels forstyrret, 
da Pallas saa den i 1771. Der er dog endnu enkelte 
Antydninger af, selv paa et af de her opbevarede 
Stykker, at den har havt en temmelig jevn Overflade og 
været bedækket med en jernstenagtig sort Masse. 
Næst efter sin noget afvigende kemiske Beskaf- 
fenhed har denne Meteorit tillige én vis historisk Inter- 
esse, ved at det er det første Stykke Meteorjern, der 
er fundet, og det var ved at se Brudstykker heraf i 
Wien, at Chladni's Opmærksomhed først blev vakt for 
