£9 
Bane eller Hastighed. Der fandtes ialt 2—300 Stykker, 
hvis Vægt varierede mellem 4! Ø og 7; Kvint. 
Ved at sammenstille forskjellige ældre Iagttagelser 
over Meteorfald kom Haidinger allerede i 1861 til 
Resultater, der vare meget afvigende fra de dengang 
herskende Anskuelser om den rette Forklaring af de her 
beskrevne Fænomener). Man antog nemlig tidligere, at 
Ildkuglen var den glødende Meteorsten, der paa Grund 
af den stærke Opvarmning sprængtes, og at det var de 
ved Explosionen dannede Brudstykker, der som enkelte 
Meteorstene faldt ned til Jorden. De af Haidinger gjorte 
Indvendinger ere nu ved senere Iagttagelser og bestemte 
Talangivelser for Tidsvarighed, Hastighed, Størrelse osv. 
gaaede over fra at være sandsynlig rigtige til at være 
saagodtsom aldeles sikkre. 
For det første har man nu i Angivelserne af den 
samlede Vægt for de paa en Gang nedfaldne Meteor- 
stene et fast Udgangspunkt ved Bestemmelsen af Stør- 
relsen af hele Meteormassen. Selv om man ansætter 
Vægten meget rundelig, udgjør den for Knyahinya-Faldet 
(1866) dog ikke over 8—10 Centner, og om man 
endog vil antage, at der ved Pultusk (1868) i Virkelig- 
heden er faldet 3 Gange saa mange Meteorstene, som 
der blev fundet, vil Vægten dog ikke kunne overstige 12 
Centner. Da nu disse Stenes Vægtfylde er 3,7, vil det 
hele kun udgjøre en Masse paa c. 5 Kubikfod, men for 
at kunne faa en tilsyneladende Størrelse, der. er halv 
saa stor som Maanen i en Afstand af f. Ex. blot 2 
Mile, maatte Ildkuglen have havt et Rumindhold af omtrent 
”) Haåaidinger. . Ueber die Natur der Meteoriten in ihrer Zusam- 
mensetzung und Erscheinung.  SSitzungsberichte d. Wien. Akad. 
der Wissensch. 43 Bd. II Abth. S. 389. 
PS 
