20 
6 Millioner Kubikfod. Vel kan et stærkt glødende og 
lysende Legeme let synes at være større end det virkelig 
er, men det er aabenbart, at der her hersker et altfor 
stort Misforhold mellem Rumindholdet af samtlige Me- 
teorstene og Ildkuglens Dimensioner, som man tidligere 
ikke har værdiget synderlig Opmærksomhed, fordi sikkre 
Kjendsgjerninger dengang fattedes. 
Dernæst har der været noget gaadefuldt i, at de 
straks efter Faldet optagne Meteorstene aldrig vare var- 
mere, end at man godt kunde taale at tage paa dem 
(Varmegraden betegnes i Reglen at være lig den, et for 
Solstraalerne udsat Legeme er i Besiddelse af), hvilket 
ikke stemmer med den formodede Sprængning af helé 
Ildkuglen, som man antog var fremkaldt ved de i Me- 
teoritens Indre udviklede Gas- og Damparter, der for- 
udsætte en meget betydelig Opvarmning af den hele 
Masse. Hertil kommer en anden Ejendommelighed ved 
Meteorstenene, at de altid ere fuldstændig overtrukne 
med den sorte Skorpe, uagtet Meteoriten ophører at 
gløde umiddelbart efter Explosionen, hvorved en Smelt- 
ning af de derved nydannede Brudflader er umulig. 
Ildkuglens tilsyneladende Størrelse, Skor- 
pedannelsen paa hele Overfladen af hver enkelt 
Sten og Explosionen ere sammenhørende Fænomener, 
der væsenlig skyldes den planetariske Hurtighed, hvor- 
med Meteoriten fra Verdensrummet farer ned i Luft- 
kredsen, der omgiver vor Jordklode, og forklares natur- 
ligst paa følgende Maade. 
De øverste Luftlag ere som bekjendt overordenlig 
tynde og udøve derfor kun ringe Modstand imod et Le- 
geme, der trænger ind deri; først naar Meteoriten kom- 
mer ned i de tættere Lag, vokser Modstanden og i samme 
