27 
ogsaa en ny Definition paa Centrifugalkraft. I 
2 1 anføres, at et Legemes Bevægelse er bunden, naar 
ydre Hindringer afholde det fra den Bevægelse, det som 
Følge af de mødende Kræfter vilde faa som frit. Og i 
de følgende Paragraffer forklares det, hvorledes den 
tvungne Bevægelse, Legemet maa. underkaste sig, frem- 
kalder et Tryk imod Hindringerne, som beregnes i 2 20 
og følgende, idet Hindringen fremstilles som en fast Kurve 
(krum Linie), hvortil Bevægelsen er bunden. Derefter 
hedder det i 2 33: 
»Dette Tryk, som et Legeme, der bevæger sig 
paa en Kurve, udøver imod denne, kaldes Centrifugal- 
kraften, fordi dens Retning er fra Centrum af 
den oskulerende Cirkelf)«, 
Heri ligger egenlig kun en Udtalelse af, at man 
har fundet det bekvemt at betegne dette Tryk med 
Navnet af en Centrifugalkraft, fordi det har Retning til- 
fælleds med, hvad der forhen rigtig og passende er be- 
tegnet saaledes. Det .kan være en bekvem Betegnelse, 
men den er strengt taget baade urigtig og upassende, 
fordi den hos dem, der kun skulle tilegne sig de første 
Grundsætninger af den mekaniske Naturlære, vækker 
uklare Forestillinger om en noget mystisk Kraft, 
der i Virkeligheden slet ikke existerer. Der er 
nu vel ingen Tvivl om, at alle Lærere, som ere trængte 
rigtig ind i Naturens mathematiske Grundlove, opfatte 
og forklare Sagen paa rette Maade, men man gjør Uret i at 
beholde dette vildledende Navn. Navne ere ofte kun Stik- 
ord, som uvidende og halvvidende Folk slaa om sig med 
”) Ved denne Cirkel forstaaes den, som paa ethvert Punkt af Be- 
vægelsen falder nærmest sammen med den krumme Linie. 
