29 
trækker den imod' Jorden, og i stedse nye Retninger be- 
skriver den sin krumme Bane, indtil den falder til Jorden. 
Er Legemet ikke frit i sin Bevægelse, saa ere Hin- 
dringerne derfor Aarsag til, at det beskriver en krum 
Vej. Saaledes naar et Legeme bindes til en Snor og 
svinges rundt. Kunde man bringe Tyngdekraften til at 
ophøre at virke, eller vilde man klippe Snoren over i 
det Øjeblik, Svingningen begyndte, skulde man se baade 
Bomben og det før bundne Legeme gaa bort i en ret 
Linie, følgende Inertiens Lov. 
Der behøves altsaa en bestemt Kraft eller en anden 
Modstand til at overvinde Legemets Modstand imod 
at fravige Inertiens Lov; for et frit Legeme er det 
en udenfra kommende Naturkraft, for et bundet er det 
Hindringernes, Baandenes Styrke, Modstand imod at 
sønderrives eller brydes. Det er denne Modstand imod 
Afvigelse fra Inertiens Lov, som kommer til Syne ved 
enhver Bevægelse, der ikke skeer i en ret Linie. 
Er der ingen Bevægelse, Hastigheden Nul, saa er 
Modstanden forsvunden, er selv Nul; skeer Bevægelsen 
i en ret Linie, der mathematisk kan betragtes som en 
Cirkel med uendelig stor Radius, saa er Modstanden 
atter forsvunden; men jo større Hastigheden og jo mindre - 
Radius er i den Cirkel, der i hvert Punkt af Vejen 
maaler Krumningen, desto større er Modstanden. Altsaa: 
Legemets Modstand imod Afvigelse fra Inertiens Lov 
maa vokse med Hastigheden, og idet Krumningsradius %) 
aftager. En mere indtrængende mathematisk Behandling 
viser, at Modstanden imod ÅAfvigelse fra Inertiens Lov 
”) Saaledes kaldes Radius i den oskulerende Cirkel. 
