34 
Stødet til nye Undersøgelser i mange Retninger. Inden 
jeg gaaer over til at give en Fremstilling af det Stand- 
punkt, hvorpaa vort nuværende Bekjendtskab til Be- 
støvningen staaer, og de Resultater, man troer at kunne 
uddrage deraf, skal jeg give en kort Fremstilling af 
dets historiske Udvikling. 
Det første og ældste Kjendskab til Planternes Kjøn 
indskrænkede sig til saadanne Planter, hvis mandlige og 
kvindelige Kjønsorganer ikke vare indesluttede i samme 
Blomst, men hver i sin. Man vidste saaledes allerede i 
Oldtiden, at for at en Daddelpalme skulde kunne sætte 
Frugt, maatte der være en Hanblomsterstand i Nærheden. 
Nogen dybere Forstaaelse af dette Fænomen var der dog 
ikke. Først mod Enden af det 17de Aarhundrede finder . 
man bestemte Udtalelser om Tilstedeværelsen af to Kjøn 
hos Planterne. 
Nehemias Grew erklærede 1682, at Støvets Ind- 
virkning paa Støvvejen var nødvendig til Frødannelsen. 
Camerarius (1694) og Vaillant (1717) støttede denne 
Anskuelse dels ved Forsøg og dels ved hos en Mængde 
Planter at paavise, hvilke Organer der vare Kjønsorganer. 
Tournefort, den sidste Stjerne, som blegnede for 
Linnés opgaaende Sol, bekæmpede Læren om Kjønnet, 
men Striden endtes ved Linnés afgjørende Beviser derfor 
(1735). 
Nu gjaldt det om at vise, hvorledes Støvkornene 
kom hen paa Årret. Hos de tvekjønnede Blomster laa 
det nær at antage, at Støvet meget let fra Støvdragerne 
kunde komme over paa Arret i samme Blomst, og hvad 
de enkjønnede angik, tildelte man Vinden udelukkende 
Mellemmandens Rolle. Man gjorde opmærksom paa, at 
i de oprette Blomster vare Støvdragerne længere end 
