42 
Insektet bærer Støvet fra den ene Blomsts Støvknapper 
over paa den andens År, saa maa det være de samme 
Dele af dets Krop, som først komme i Berøring med 
Støvknapperne og senere med AÅrrene. Medens en Be- 
støvning ved fremmed Hjælp saaledes i høj Grad'er 
lettet hos disse Planter, er en Selvbestøvning næsten 
umulig. Dels ved Arrets fuldstændige Mangel paa Ud- 
vikling, dels ved dets Lukning, dels endelig ovenikjøbet 
ved Beskyttelse af Haar o. desl. har Naturen sørget for, 
at intet Støvkorn fra Støvdragerne skal komme paa Årret 
i samme Blomst. At et enkelt Støvkorn kan blive sid- 
dende i Blomsten og senere komme over paa Årret, 
hører naturligvis ikke til de rene Umuligheder%), men 
er i høj Grad usandsynligt, og om disse Planter kan det 
nok siges at gjælde, hvad Darwin anfører: »nature tells us 
in the most emphatic manner, that she abhorrs perpetual 
selffertilisation.«  (»Naturen fortæller os paa den mest 
slaaende Maade, at den afskyer fortsat Selvbefrugtning«). 
Medens i alle de nævnte Exempler Støvdragerne vare 
udviklede før Støvvejen, have vi en anden, mindre talrig 
Række Blomster, hvorStøvvejen kommer først (Prote- 
rogyner, af xeotegog, først og yvon, Kvinde). Her træder 
Årret i Reglen allerede 
ud af Blomsten, medens 
denne endnu er Knop(a). 
Dette er saaledes Til- 
fældet hos Parietaria 
Fig. 4. Knop (a) og Blomst (b) af Parietaria ; å 
åsfrasa, diffusa. Først naar 
”) Hos mange dichogame Blomster er Tidsforskjellen mellem Kjøn- 
nenes Udvikling overmaade ringe. 
