43 
Arret er visnet og faldet af (b), aabner Knoppen sig, og 
Støvdragerne komme frem, og saaledes er en Selvbefrugt- 
ning her fuldstændig forhindret. Der er dog den 
store Forskjel mellem proterandriske og proterogyniske 
Blomster, at der hos de sidste ingen Bestræbelse findes 
for at bringe Støvknapperne hen paa det |samme Sted, 
hvor før ÅArret var. Grunden til dette Forhold vil senere 
" blive forklaret, foreløbig skal dog bemærkes, at disse 
Blomster ikke ere bestemte til at befrugtes ved Insek- 
ternes, men ved Vindens Hjælp). 
En meget interessant Ejendommelighed, som findes 
hos en stor Mængde Dichogamer, er Mangelen af den 
ene eller den anden Slags Kjønsorganer hos de først eller 
sidst i Blomstringstiden udviklede Blomster paa samme 
Plante. Da hos de proterandriske Dichogamer den ældre 
Blomst altid bestøves med Støv fra en yngre, ville de 
sidste Blomster jo ikke kunne bestøves, fordi der ingen 
flere Blomster fremkomme, som kunne levere Støvet der- 
til. Heraf kommer det, at de sidste Blomster ofte ikke 
sætte Frugt. At dette ikke er meget almindeligere end det 
er, kommer deraf, at medens en Plante er ifærd med at 
afblomstre, kan et andet Exemplar af samme Art endnu 
staa i fuld Blomst og altsaa levere Støvet. Men en 
Kjendsgjerning er det dog, at de sidste Blomster hos 
mange Proterandrister kun have rudimentære Støvveje. 
Saaledes ere de inderste (altsaa yngste) Blomster i Skjær- 
”) Som proterogyne Dichogamer anføres fremdeles: Nyserod, flere 
Vejbred-Arter, Frytle, Eng-Rævehale, vellugtende Gul-Ax, Katte- 
skæg, Lonicera corulea, knollet Brunrod, Mandragora vernalis, 
Scopolia atropoides, Wulfenia corinthiaca, Globularia vulgaris og 
cordifolia, Goethea cauliflora, Parietaria diffusa, de tvekjønnede 
Blomster hos Hestekastanien og Pavia rubra,.… Aristolochia Cle- 
matitis. 
