54 
bud 
saaledes at den tildels lukker for Hulen i Arret, i det 
mindste saaledes, at intet Støv kan komme ind i denne. 
Derpaa flyver Insektet til en anden Blomst og foretager 
de samme Bevægelser, men naar det nu stikker Suge- 
røret ind, bliver Støvet, som sidder derpaa, strøget af 
paa Arrets Læbe og siddende ved dennes Haar, og naar 
Læben senere trykkes op mod Hulen, bringes Støvet ind 
i denne. Paa saadan Maade kan ved gjentagne Insekt- 
besøg Århulen. fyldes helt med Støv, hvilket man ofte 
kan iagttage i Naturen selv i Blomster, hvor Støv- 
dragerne endnu ikke have ladet deres Støv falde ned i 
Renden. Ved med en fin Naal at efterligne Insektets Virk- 
somhed kan man selv med Lethed fylde Hulen med Støv. 
Lignende Forhold har man iagttaget hos Vibefedt 
(Pinguicula vulgaris), hos Mælkeurt (Polygala vulgaris) 
og hos Thunbergia alata. At en Selvbefrugtning her 
skulde være næsten umulig, er flere Forskeres MeningX). 
Vi komme nu til Blomster, hvorStøvknapperne 
ligge tæt op til Arret. De ere ikke ret mange, og 
en Del af dem er, saaledes som det ovenfor er paavist for 
Klokkeblomsternes Vedkommende, Dichogamer. For de 
øvriges Vedkommende er det umuligt at nægte,'at Selv- 
bestøvning kan finde Sted, da Arret er i saa nær Be- 
røring med Blomstens Støvknapper. Paa den anden Side 
ville Insekterne ogsaa let kunne bringe Støv fra den ene 
Blomst over i den anden. 
Hist og her træffer man blandt disse Blomster ejen- 
dommelige Forhold, som opfordre til nøjere Undersøgelse. 
Hos nogle Planter, som høre til Jordrøgsfamilien 
") Det maa dog først iagttages, om Insektet ved sit Besøg kun en 
Gang stikker Sugerøret ind i Sporen. Stikkes det flere Gange 
ind, kan en Selvbefrugtning jo godt finde Sted. 
