55 
(Fumaria spicata, Corydalis ochroleuca og lutea), have 
vi inderst i Blomsten en Støvvej, tæt op til hvilken der 
ligge to Bundter Støvdragere, hver med tre Støvknapper. 
Kjønsdelene ere tæt omsluttede af de to baadformede Kron- 
blade. De øverste Støvdragere stræbe efter at trække 
sig sammen og derved bøje alle Kjønsdelene opad, men 
Kronbladene holde dem tilbage ved deres Tryk. Trykkes 
disse imidlertid nedad ved, at et Insekt sætter sig paa 
dem, saa slippe Kjønsdelene ud" og bøje sig nu opad, 
hvorved de først stryges henad Insektets Bug og dernæst, 
naar Insektet har forladt Blomsten, lukke for Vejen til 
Honninggjemmet. Blomsten vil nu ikke besøges mere af 
Insekter, dels fordi de ingen Honning kunne komme til, 
og dels fordi de ikke mere kunne holde sig fast til 
Kronbladene, medens de besøge Blomsten. 
Den ovenfor omtalte Mælkeurt, som i Begyndelsen 
kun kan bestøves med fremmed Støv ved Insekter, om- 
danner sig, naar Insektbesøget udebliver, ved en Vridning 
af Griffelen saaledes, at den kan selvbestøves. 
En Gruppe Blomster, som have foraarsaget Til- 
hængerne af Krydsningstheorien mange Vanskeligheder, 
ere de »klandestine« (eller »kleistogame«) 9: altid 
lukkede Blomster. Der er nemlig et Antal Plantearter, som 
enten paa samme Exemplar eller paa forskjellige have 
to Slags Blomster, hvoraf den ene Slags aabner sig lige- 
som andre og overhovedet er normalt bygget, medens den 
anden Slags aldrig aabner sig og har et ringe udviklet 
eller slet intet Blomsterdække (i hvilket sidste Tilfælde 
Blomsten er tæt -omsluttet af Dækblade), hvorimod Kjøns- 
delene, i det mindste tildels, ere godt udviklede og ved 
deres Samvirken frembringe gode Frugter. 
