82 
Pladen ere i Ro og ikke deltage i de øvriges svingende 
Bevægelse. Kan denne Bevægelse ikke overføres fra Lyd- 
giveren til Øret, opfatter dette heller ingen Lyd; under 
Klokken paa en Luftpompe kan man ikke høre Slaget 
af et Uhr, under Forudsætning af, at dette er saaledes 
opstillet, at Lyden ikke gjennem faste Forbindelser kan 
forplante sig ud i det ydre Rum. 
Allerede den umiddelbare Sandsning af Lydindtryk- 
kene, hvorved man skjelner Tonerne fra enhver anden 
Lyd, fører os til den rette Opfattelse af det ejendommelige 
ved den Bevægelse, der frembringer disse. Lyden af et 
Slag med en Hammer paa en Mur eller andet Legeme, 
der ikke let lader sig sætte i Svingninger, det ved en 
Explosion foraarsagede Knald eller enhver anden Lyd af 
saa kort Varighed, at Øret opfatter den som øjeblikkelig, 
frembringes ogsaa ved en Bevægelse i Luften, men som 
for den enkelte Luftdels Vedkommende ikke varer længere 
end dens Aarsag; den ene Luftdel afgiver her straks sin 
Bevægelsesmængde til sin Nabodel og forbliver derefter 
selv i Ro. I en Lyd af længere Varighed, en Larm, 
saaledes som den, der opstaaer ved en Vogns Kjørsel paa 
Stenbroen, formaaer Øret i Almindelighed let at opfatte 
en Mængde forskjellige Lydindtryk, foraarsagede ved lige- 
saamange Stød af Hjulene paa Brostenene. En Tone 
derimod gjør Indtrykket af en ensartet, rolig vedvarende 
Lyd, og saalænge Højden og Styrken ikke forandres, for- 
maaer Øret ikke at opfatte nogen Vekslen af uensartede 
Bestanddele. Undersøgelserne af de Bevægelser, der 
frembringe Toner, vise ogsaa, at det tonegivende Legemes 
Dele befinde sig i en vis ensartet Bevægelsestilstand, idet 
disse udføre regelmæssige, periodiske Svingninger eller 
en uafbrudt Række af ensartede frem og tilbagegaaende 
Bevægelser, der nøjagtig udføres i samme Tid, saalænge 
