87 
serne have givet, temmelig uoverensstemmende,.  Er- 
faringen viser nemlig, at Svingningsudslagene maa være 
mange Gange større for de dybe end for de høje Toner, 
naar de skulle gjøre et ligesaa stærkt Indtryk paa Øret, 
og dertil kommer endvidere den Omstændighed, at netop 
saadanne stærke Udsving let fremkalde sekundære Sving- 
ninger, og den Tone, man hører, skylder da ofte sin 
" Fremkomst til disse sidste, medens de første ere for 
langsomme til at blive tonegivende, Saaledes frembragte 
Savart en overmaade dyb Tone ved at lade en Jern- 
stang, der blev drejet omkring en horisontal Akse, to 
Gange under hver Omdrejning passere en af 2 Bjelker 
dannet Spalte, hvis Brede var afpasset saaledes, at 
Stangen netop havde Plads til at gaa igjennem den. 
Luften blev herved med stor Kraft dreven ud af Spalten, 
og der fremkom en Tone af en overordenlig Dybde, sva- 
rende til 8 Svingninger i Sekundet. Tonen var ved dette 
Apparat saa stærk, at den overdøvede enhver anden Lyd; 
ikke engang stærke Orgeltoner kunde høres, saalænge 
Stangen roterede, end sige den menneskelige Stemme. 
Kun hørte man som stærke Skud midt i den dybe 
Drønen Lyden af de Luftexplosioner, der frembragtes, 
hver Gang Jernstangen drev Luften ud af Spalten; en 
Omstændighed, der talte for, at det ikke var disse, der 
vare de egenlig tonegivende Svingninger. Despretz 
undersøgte derfor Sagen paany, men anvendte to Spalter, 
hvorved med samme Omdrejningshastighed Oktaven til 
den afSavart hørte dybe Tone skulde fremkomme; men 
denne Forøgelse af Svingningernes Antal til det dobbelte 
" havde ingen Indflydelse paa Tonens Højde, hvad der nok- 
som viste, at den af Savart antagne Aarsag til dens 
Fremkomst ikke kunde være den sande, men at denne 
