88 
maatte søges i de Bisvingninger, der, som ovenfor be- 
mærket, altid ledsage de stærke Svingninger. Omhygge- 
lige Undersøgelser have senere godtgjort, at 16% Sving- 
ninger i Sekundet er det mindste Antal, Øret kan samle 
til en Tone; det er den, der frembringes af de store 
aabne 32 Fods Orgelpiber; men selv en saadan Tone 
har ligesaa meget Karakteren af en drønende Lyd som 
af en egenlig musikalsk Klang; og de benyttes derfor 
kun i Forbindelse med højere Oktaver, hvorved disse 
faa Karakteren af en større Dybde, uden at Opfattelsen 
af deres Tonehøjde derved bliver ubestemt. I Orkester- 
musiken benytter man ingen Tone af ringere Svingnings- 
tal end 411 i Sekundet, Kontrabassens E,, i de nyere 
Klaverer naaer den dybeste Tone vel ned til C, med 33 
Svingninger eller til Oktaven til den nysomtalte dybeste 
Tone; men i musikalsk Henseende ere alle Toner under 
E, ufuldkomne, idet Øret ikke formaaer at bestemme 
den Plads, de indtage i Skalaen. Ogsaa med Hensyn 
til Fastsættelsen af Grændsen for de højeste Toners 
Svingningstal viser der sig en betydelig Vanskelighed. 
Den højeste Tone, der bruges i Orkestermusikken, er 
Pikkolofløjtens d, hvis Svingningstal er 4752; Toner af 
større Højde ere ligesom de dybeste vanskelige at ad- 
skille. Despretz har vel ment ved Hjælp af smaa 
Stemmegafler at kunne opfatte Toner paa indtil 38000 
Svingninger i Sekundet; men da han alene lod sig lede 
af Øret til Bestemmelsen af Tonehøjden, er den paa denne 
Maade fundne Grændseværdi meget usikker. Gaa vi 
imidlertid ud herfra, vil det menneskelige Øre kunne op- 
fatte en Tonerække paa 11 Oktaver. Erfaringen viser 
dog, at Grændsen navnlig for de højere Toner maa rykkes 
betydelig længere ned for de fleste Menneskers Vedkom- 
