92 
de fra Klaverets Sangbund gjennem Træet ledede Sving- 
ninger overførte til Sangbunden i Harpen, og herved 
bragtes atter de Strenge til at klinge, hvis Toner bleve 
anslaaede paa Klaveret, saa at Harpen i Forelæsnings- 
salen, uden at nogen berørte dens Strenge, spillede ganske 
det samme Stykke, som der blev spillet langt derfra paa 
Klaveret. Det er imidlertid ikke alene faste Legemer, 
der paa denne Maade kunne tjene til Tonernes Forstærk- 
ning. Som vi senere skulle se, har enhver begrændset 
Luftmasse den Egenskab at kunne sættes i visse ved 
dens Form bestemte Svingninger, og de kunne da derved 
komme til at spille samme Rolle som Sangbunden 1 et 
Instrument, blot med den Forskjel, at deres Svingnings- 
maade er mere begrændset, saa at de kun kunne tjene 
til Resonatorer for visse bestemte Toner. Holder man 
saaledes en Prop i den ene Haand, medens man med 
den anden giver den nogle Slag, frembringes derved ikke 
nogen musikalsk Lyd; men udfører man det samme, idet 
Proppen holdes foran den aabne Mund, vil Luften i denne 
derved sættes i Svingninger, og en Tone fremkommer, 
hvis Højde forandres, eftersom man gjør Mundhulen 
større eller mindre. Naar Gassen strømmer ud af en 
Brænder, vil den derved foraarsagede Gnidning i For- 
bindelse med Forbrændingen sætte Gasflammen i en let 
sittrende Bevægelse, og anbringer man et Glasrør om 
Flammen kan man ved et passende Valg af" Rørets 
Længde let frembringe en Tone. At Luftsøjlen i Røret 
virkelig svinger kan tydeliggjøres paa en smuk Maade 
ved at betragte Flammens Billede i et Spejl, som drejes 
rundt. En ikke tonende, rolig Flamme vil nemlig, naar 
Omdrejningen sker nogenlunde hurtig, vise sig i Spejlet 
som en lysende Linie, men i Stedet for en saadan seer 
