93 
man her en Række ved mørke Mellemrum afbrudte Bil- 
leder af Flammen, der følgelig af Luften i Røret maa 
være sat i en saa stærk svingende Bevægelse, at den i 
hurtig paa hinanden følgende Perioder blusser stærk op 
for i næste Øjeblik næsten ganske at forsvinde. 
Ethvert Legeme, der besidder en saadan Spændighed, 
at det er i Stand til at sættes i Svingninger, naar dets 
Dele ved ydre Paavirkning blive bragte ud af deres 
Ligevægtstilstand, kan alt efter den Maade, hvorpaa 
disse Svingninger fremkaldes, eller eftersom man under- 
støtter det paa forskjellig Maade, sættes i en Mang- 
foldighed af forskjellige Svingningstilstande og saaledes 
frembringe ligesaamange forskjellige Toner. En alminde- 
lig Fremstilling af Lovene for Legemernes Svingninger 
vilde derfor blive overordenlig vidtløftig, og vi ville der- 
for nærmest holde os til saadanne Legemer, der benyttes 
ide musikalske Instrumenter, saameget mere som vi især 
ville beskjæftige os med Ørets Opfattelse af Svingningerne 
fremfor med den Maade, hvorpaa disse fremkaldes. 
Vi ville da begynde med at undersøge de vigtigste 
Love for Strengenes Svingninger. Enhver ved, at 
Tonens Højde beroer paa Strengens Spændighed, Længde, 
Tykkelse og Stof. Spænder man en Violinstreng, bliver 
Tonen derved højere; gjør man Strengen kortere ved at 
trykke den ind mod et Punkt nærmere ved Violinstolen, 
vokser ligeledes Tonens Højde; de tykkere Strenge paa 
Violinen give med samme Længde en dybere Tone end 
de tyndere, og alt andet lige, er en Metalstrengs Tone 
dybere end en Tarmstrengs. Det forrige Aarhundredes 
store Mathematikere, Taylor, Bernoulli, d'Alem- 
bert, Euler og Lagrange, have theoretisk udfundet 
. Tonernes Afhængighed af de ovenfor nævnte Forhold, og 
