100 
faa Strengene i et Klaver til at frembringe Klarinettens 
Klang. I Almindelighed er det imidlertid temmelig van- 
skeligt selv for et musikalsk uddannet Øre at adskille 
de enkelte Toner i en Klang, om man endogsaa forud 
ved, med hvilke man har at gjøre, da den Tone, efter 
hvis Højde man bestemmer hele Totalindtrykket, sæd- 
vanligvis er saa fremherskende, at man har ondt ved at 
høre de øvrige som særskilte Toner. Anbringer man saa- 
ledes påa samme Sangbund en stor og flere mindre 
Stemmegafler, hvis Toner harmonere med den førstes, 
vil man ved samtidig at stryge dem alle ikke høre en 
Tone af større Højde enå den, den store alene frem- 
bringer; derimod vil Klangen i disse 2 Tilfælde være 
forskjellig, en Omstændighed, der lærer os, at Øret vel 
formaaer at høre Sammensætningen, men derimod vanske- 
lig er i Stand til at opløse den. Helmholtz har 
imidlertid angivet et ypperligt Middel til at udsondre de 
enkelte Toner af en Klang. Som vi allerede tidligere 
have bemærket, kan en i et Rør eller anden Hulhed 
indesluttet Luftmasse kun sættes i visse ved dens Form 
bestemte Svingninger og saaledes kun frembringe de der- 
ved bestemte Toner. I Almindelighed vil en saadan 
Luftmasse være i Stand til, ganske paa samme Maade 
som Strengene, samtidig at udføre Svingninger af for- 
skjellige Perioder; men Fremkomsten af disse Bisving- 
ninger kan i høj Grad vanskeliggjøres ved passende Valg 
af Luftbeholderens Form. Saaledes viser saavel Theori 
som Erfaring, at Luften i vide, lukkede Orgelpiber ved 
en ikke for stærk Blæsning kun kan bringes til at ud- 
føre en eneste Art af pendulagtige Svingninger, og Klangen 
af en saadan Orgelpibe er derfor fri for Bitoner. Det 
samme gjælder, naar man lader Luften svinge i hule 
