113 
den sætter dem til Jorden eller rettere til Stenvejen, der 
er revnet og hullet, ujævn og dog glat, naar Regnvand 
og opblødt Jord bedække Stenene. Da Lavamarkerne 
ere dannede ved Størkning af flydende Masser, kunde 
man være tilbøjelig til at tro, at de vare jævne og flade. 
Dette er dog langtfra Tilfældet; den sammenhængende 
Masse er som oftest atter bleven sønderbrudt, og snart 
er den da ophobet i fantastisk udseende Blokke, snart 
ligger den nedstyrtet i dybe Kløfter. Det er vanskeligt 
at tænke sig noget mere vildt og øde; overalt møder 
Øjet kun graa og sorte Stenmasser, der snart tage sig 
ud som Kæmpevolde, snart som nedstyrtede Taarne, som 
takkede Mure eller som gamle Borgruiner. Ingen Sang- 
fugl opliver den Rejsende med sine venlige Toner; han 
hører kun Ravnens Skrig eller Regnspovens ensformige 
Piben; han mindes kun om Naturens Vælde og Magt, 
ikke om dens Mildhed og Ynde. 
Efter denne korte og naturligvis meget skitserede 
Skildring af Islands Naturforhold, ville vi begive os paa 
Vandring og besøge forskjellige Egne af Øen; låd os 
da først bestige et Fjeld. 
Paa den sydvestlige Kyst af Island ligger som be- 
kjendt Øens største By Reykjavik paa en Landtunge 
ved den sydlige Side af en lille Bugt, som er en ube- 
tydelig Afdeling af den store Faxebugt; den ligger der 
med sine venlige Træhuse, som kun i Udkanten af Byen 
afløses af de kolde og fugtige Jordhuse, der ere alminde- 
lige over hele Øen. Den ligger i en ufrugtbar og stenet 
Egn, som i den Rejsendes Øjne ikke vilde være me- 
get tiltalende, hvis de smukke Fjelde, som trindtom 
vise sig, havde manglet. I Afstand sees i klart Vejr 
aldeles tydelig Snefjeldsjøkelens store Snetop langt 
Fjerde Række. II. 8 
