121 
Reykholtsaaen. Tæt ved en af disse, som hedder Klepp- 
holtsreykir, og hvis varme Vand bobler op gjennem en 
Mængde smaa Åabninger, saa jeg en stor lysegrøn Plet, 
der aldeles var bedækket med Planter. Ved nærmere 
Eftersyn viste det sig, at disse navnlig henhørte til vor 
almindelige Vandnavle (Hydrocotyle vulgare), til et 
Par Tørvemos-Arter og til Rademos (Fissidens adian- 
toides). Planterne vare aldeles varme at føle paa, og 
Jorden, hvori de voksede, vistnok over 30?” varm. Den 
berømte Geysirdal er derimod meget fattig paa Planter; 
man seer kun lave Græstuer, som for en stor Del ere 
blevne forstenede ved et Overtræk af Kiselsinter, der af- 
sættes af det varme Vand, som løber ned over dem, og 
nogle faa spredte Exemplarer af vor almindelige 
Spergel, af Tofjeldia, Fjeld-Gaasemad (Tofjel- 
dia borealis, Årabis petræa) og nogle faa andre 
Plantearter. 
Som Exempel paa, hvorledes paa gunstige Steder 
et større Antal Plantearter kunne være samlede paa en 
" mindre Plet, vil jeg anføre Indløbet til Berufjorden i 
det østlige Island. Paa min Rejse fra Kjøbenhavn til 
Reykjavik anløb Postdampskibet denne Fjord og laa bi i 
nogle faa Timer. I nogen Afstand knejsede de mørke 
Fjelde med hvide Snedriver paa Toppene, men ved selve 
Fjorden skraanede Landet lavt ned imod Havets Over- 
flade. I Løbet af tre Timer samlede jeg henved 100 
Arter af højere og lavere Planter. En stor Del af disse 
bleve gjenfundne paa. andre Steder, men nogle af dem 
fandt jeg ikke senere, f. Ex. Læge-Kokleare og det 
smukke sibiriske Engelskgræs (Armeria sibi- 
rica). Men Dampskibet skulde videre; der blev ikke 
lang Tid til at undersøge Plantevæksten; vi stak atter 
