134 
men i samme Øjeblik den lugter ham, kaster den sig 
med største Hurtighed paa Flugt. 
Brunsttiden indtræder midt i December; de befinde 
sig da, samlede i større Flokke, i de varmere, som oftest 
snefrie Lavninger ved Sal og Manitsch.”) Gederne blive 
da drevne sammen af de ældre Bukke og staa tæt sam- 
menpakkede som Faar, idelig omkredsede af de talrige 
og yderst ophidsede Bukke, som kæmpé saa hæftig med 
hinanden, at de undertiden gjennembore hinanden. Bry- 
der en Ged ud af Kredsen, bliver den meget ublidt puffet 
tilbage igjen. De unge Bukke faa ikke Lov til at være 
med og græsse derfor i denne Tid for sig selv. Fødselen 
gaaer for sig midt i Maj, kort efter at de ere begyndte 
at vandre ud til Sommergræsgangene, hvert Kjøn for sig. 
Nærmer det Øjeblik sig, da Fødselen skal gaa for sig, 
opsøge Moderdyrene, forenede i Flokke, som ofte have 
en meget anselig Størrelse, ensomme Steder i Steppen, 
om mulig saadanne, hvor der er en højere Plantevækst, 
og føde der næsten samtidig. Hele Lavninger kunne 
da vrimle af nyfødte Dyr saa tæt, at man paa et Rum 
af ti Kvadratfavne kunde tage et Dusin eller flere. De 
drægtige Mødre ledsages ofte af Gribbe, der komme syd- 
fra for at opsluge, ikke Kiddene, men Efterbyrden. Det 
er sjeldent, at Saigaen føder mere eller mindre end tc 
Unger; undertiden seer man tre ledsage den, og en 
Jæger paastod, at han engang havde fundet tre Fostre i 
Livmoderen, men rimeligvis har i det førstnævnte Til- 
fælde den tredie Unge været et antaget Plejebarn, hvis 
Moder var omkommen eller dræbt. Straks efter Fødselen 
skjule Kiddene sig i Græsset eller mellem højere Urter 
”) Nærmere Oplysninger se dette Tidsskrift paa anf. Sted S. 321. 
