135 
og forlade ikke for det første dette deres Leje; opjages 
de, vende de altid i en Bue tilbage til deres Plads. 
Saasnart Moderen tidlig om Morgenen har givet sin Unge 
Die, drager den flere Mile bort fra dem for at søge Føde 
og overlader dem hele Dagen til sig selv, hvilken Tid de 
smaa mest tilbringe skjulte. En Jæger fra Sarepta saa 
en Morgen ved Solopgang i en lille Dal ti Modergeder 
staa samlede, dels diede af Ungerne, dels omdandsede 
af disse med de sirligste Spring; lidt efter lidt dukkede 
den ene Unge efter den anden sig ned i det høje Græs, 
og da de alle havde lagt sig, begave de gamle sig bort 
til alle Sider, først ganske langsomt og seende sig ofte 
tilbage, men tilsidst, da de havde overbevist sig om, at 
ingen af de smaa fulgte efter dem, i pilsnart Løb. Ved 
Sølnedgang vender Moderen i Mag tilbage; Ungerne 
springe den glade og brægende imøde og falde straks 
graadig over Yveret, som i den Grad strutter af den i 
de sidste tolv Timer opsamlede tynde blaalige Mælk, at 
denne ved det mindste Tryk springer i Straaler fra Patte- 
vorterne. Alligevel blive Ungerne ikke straks mætte, da 
Moderen ikke bliver staaende stille, men bestandig flytter 
sig og næsten efter hvert fjerde Drag atter unddrager 
dem den moderlige Kilde. Om Natten blive Moderen og 
Ungerne sammen, men allerede efter fire Dåges Forløb 
følges de ad om Dagen, og snart slutte de sig igjen til de 
blandede Rudeler, saa at man allerede midt i Juni seer 
Bukke, Geder og Unger græsse mellem hverandre; før 
denne Tid ligger Kiddet i Almindelighed endnu skjult 
om Dagen, uagtet det gaaer paa Græs med Moderen. 
Overrumples de sammen, opmuntrer den gamle først de 
smaa til at flygte og holder ud paa Stedet, indtil de ere 
afsted, og følger saa bagefter, I en Alder af fire Uger — 
