141 
for i Reglen finde en stor Mængde Larver i Bindevævet 
under den af gamle og nye Huller stærkt gjennemborede 
Ryghud; dog ere de sjeldne hos meget fede Dyr. 
Saigaen fanges og jages nutildags meget ivrigere end 
før. Rigtignok har den tynde, af Bræmselarverne gjen- 
nemhullede Hud ingen stor Værdi; den garves og forar- 
bejdes til Trøjer, Huer osv. Kjødet er fint og har en 
ganske god Smag; det er meget tørt og i Almindelighed 
ikke meget fedt, men ligner ellers mørt Faarekjød. Kjø- 
det af yngre Dyr, friskt stegt i Eddike eller sur Mælk, 
roses meget. Det meste bliver dog saltet og opbevaret; 
Kalmukerne anse den fede og bruskede Næse for den 
lækkreste Del af Dyret. Hornene bleve forhen kjøbte af 
Kronen for at anvendes som Merlespir.. Værdien af et 
fældet Dyr ligger derfor ikke højere end mellem to og 
halvtredie Rubel og lønner derfor ingenlunde Jagtbesværlig- 
hederne; thi besværlig er Jagten, og den kan i flere Hen- 
seender sammenlignes med Gemsejagten, hvor forskjellig 
end Skuepladsen for begge er. Naturligvis er der ogsaa 
den Forskjel, at denne Jagt aldeles ikke er forbunden 
med nogen Fare. 
Lad os ledsage Jægeren, som før Morgengry forlader " 
sin Bolig for i rette Tid at naa det fjerne Jagtdistrikt! I 
Vognen lægge vi nogle Levnetsmidler og et Fad med 
Vand, tage Bøssen i Haand og kjøre saa under Lærke- 
sang ud i den tilsyneladende uendelige Steppe.  Heldig- 
vis er det vindstille idag, og det begynder allerede at 
blive varmt ved Solopgang. Efter 6—7 Timers Kjørsel 
ere vi paa et vidtstrakt Høidedrag, kronet af en lang 
ensformig Række Gravhøje fra Fortiden. Jægerens skarpe 
Øje har allerede opdaget flere Flokke i det fjerne, og 
han fortsætter nu sine Iagttagelser fra et højere Punkt. 
