145 
sig for det første upraktisk at fange voksne Dyr; deres 
Ben vare gjerne alvorlig beskadigede, enten brækkede 
eller forvredne, men selv om der ikke var nogen ydre 
Skade at se, og de villig toge imod det Foder, som 
raktes dem, bukkede de dog snart under. »Den første 
Sommers Erfaringer lærte os, at der kun med unge Dyr 
kunde gjøres Forsøg med Haab om et godt Udfald». I 
Maj Maaned næste Aar bleve derfor unge Geder tagne 
fra deres Mødre, selvsamme Dag de vare fødte. De, som 
vare behandlede med Omhu paa den lange Stepperejse, 
bleve ved at være muntre, drak med Begjærlighed den med 
en Trediedel Vand fortyndede Komælk gjennem et Sugerør og 
trivedes i nogle Uger paa det bedste. Der var saaledes 
bleven samlet en Hjord paa 23 Stykker, som vare an- 
bragte, knebent nok, i en Gaard paa c. 36 Kvadratfavnes 
Fladeindhold; der var ingen, der kom tilskade ved 
at løbe eller springe, men efter to Ugers Forløb udbrød 
pludselig en Sot iblandt dem. Paa en Nat døde alene 
otte, og paa 14 Dage var hele Selskabet svundet ind til 
nogle faa. Sygdommen havde nogen Lighed med den i 
Egnen ved Sarepta næsten altid herskende Kvægpest; 
Sektionen paaviste dog ingen anden Sygdom, end at 
uHjertet var overfyldt med sort Blod og stærkt betændt 
paa sin Overflade«. Det lykkedes lidt efter lidt at kom- 
pletere Besætningen ved Kjøb, men uagtet den nu blev 
anbragt i et luftigere og skyggefuldere Lokale, bortrev 
den samme Sot den ene Gang efter den anden de for- 
resten sig vel befindende Dyr, saa at der i Avgust Maa- 
ned kun var 13 tilbage af 43. Epidemien ophørte sidst 
i Juli, og Dyrene vare efter den Tid bestandig sunde og 
muntre, men jo større de bleve, desto livligere bleve 
deres Bevægelser; Pladsen var aabenbart ikke stor nok 
Fjerde Række. Ii. 10 
