177 
Den unge ”Bogbindersvend havde altsaa tilstaaet for 
Davy, at han følte Lede ved sin Haandtering, og derhos 
undselig, men frimodig udtalt sin Begejstring for Viden- 
skaben; i sin barnlige Beundring saa han op til dens 
Dyrkere som de elskeligste og ædleste blandt Menneskene. 
Davy svarede ham forsigtig: »at han dog ikke straks 
skulde kaste rent Vrag paa sit Haandværk, at Viden- 
skaben var en fordringsfuld, streng og lidet lønnende 
Herskerinde; han smilede til Ynglingens naivt begejstrede 
Tro påa Videnskabsmændenes moralske Storhed; denne 
Tro vilde vist et Par Aars Erfaring være nok til at ud- 
rydde hos ham«. Og derom, for Faradays Erfaring i denne 
Henseende, lod Davy ikke noget tilbage for andre at gjøre. 
Faradays tidligste Værker ere simple Studier, men 
ogsaa senere gjenfinder man, midt imellem hans store 
Arbejder, henkastede Skitser; at offenliggjøre alt, hvad 
man anseer for baade nyt og sandt, ansaa hån med 
Rette for Videnskabsmandens Pligt; men til hans Valg- 
sprog: at arbejde og at offenliggjøre det indvundne, 
hørte ogsaa det tredie: at fuldende, hvad han begyndte. 
Hans experimentelle Methode, hvorved han banede sig 
Vej til saa store Opdagelser, var for ham noget helligt; 
ad dens Vej higede han fremad mod Lys og Klarhed. 
Han saa i Experimentet det sikkreste Middel baade til 
at opdage og til at bevise Sandheden; og med et Udtryk 
fra Filosofien kunde man sige, at ingen har bragt det 
saavidt som han i den Kunst at benytte det konkrete 
til at naa op til det abstrakte og da atter at kontrol- 
lere det abstrakte ved det konkrete. 
Et Experiment, der oprindelig var af liden Betyd- 
ning, blev ham efterhaanden det Grundlag, hvorpaa han 
hævede sig op til det højeste Overblik over Naturens 
