186 
med Opmærksomheds- og Æresbevisninger paa den Rejse 
gjennem Frankrig og Italien, som han foretog midt under 
Krigen ved en særegen Gunst af Napoleon d. Iste. 
Hans Laboratoriumsassistent havde dengang endnu 
ikke erhvervet sig Ry ved sine Arbejder; men ved sin 
Beskedenhed, sit behagelige Væsen og sin aandelige Dyg- 
tighed erhvervede han sig allerede da hengivne Venner i 
Paris, i Genf, i Montpellier. Blandt hans Velyndere 
maa nævnes i første Række en udmærket Kemiker, 
de la Rive, Fader til den berømte Fysiker, i hvis Hus 
ogsaa jeg traf sammen med Faraday og sluttede mig til 
ham. Vi mindedes ofte med Glæde denne kjærlige og 
tjenstvillige Videnskabsmand, hvem jeg foruden meget 
andet godt nu ogsaa skyldte dette mit nære Bekjendtskab 
med Faraday, og hvis Exempel godtgjorde for os begge, 
at Videnskaben ikke udtørrer Hjertet og Gemyttet. Ogsaa 
andensteds vandt Faraday sig Venner, der altid gjerne 
mindedes ham og følte sig hjertelig knyttede. til ham, 
hvad aldrig havde været Tilfældet med hans Læremester. 
Man beundrede kun Davy, men man elskede Faraday. 
Faraday glemte dog aldrig, hvad han skyldte Davy. 
Tyve Aar efter dennes Død var jeg engang hos ham i 
hans Hjem; Samtalen faldt paa Davy, Faraday havde 
uden Tvivl lagt Mærke til, at jeg svarede noget koldt 
paa de begejstrede Udbrud af ham, som Tanken om 
Davys store Opdagelser fremkaldte, men han lod dog 
som intet. Da Maaltidet, hvorved disse Yttringer vare 
faldne, var forbi, gik vi hen og besaa den kongelige 
Læreanstalts Bibliothek, og her standsede han mig foran 
et Portræt af Davy og bemærkede: »Det er dog en stor 
Mand, ikke sandt?» Saa viste han mig et Sted tætved 
og sagde: »Her talte han første Gang til mig«. Da vi 
