187 
— kort efter kom ned i Laboratoriet, tog han en Protokol, 
aabnede den og viste mig et Par Ord, som vare skrevne 
af Davy netop i det Øjeblik, da han ved den galvaniske 
Strøm havde sønderdelt Kali og seet den første lille 
Kaliumkugle, som Menneskets Haand har isoleret. Om- 
kring de tekniske Formler, hvori hans Opdagelse er 
angivet, havde Davy med rystende Haand tegnet en 
Cirkel, der skilte dem fra, hvad der ellers stød paa den 
Side, og under denne havde han skrevet de Ord: »Capital 
Experiment«, som ingen Kemiker vil kunne se uden 
indre Bevægelse. Jeg erklærede mig overvunden og 
maatte nu uden Betænkning indrømme min ædle Ven 
Davys Storhed. 
Fareday glemte, som man seer, aldrig Davys Fore- 
læsninger; han tilgav ham hans hovmodige Adfærd imod 
sig og bevarede kun Mindet om hans store Opdagelser. 
Vor Tid, Historien, dømmer nu ogsaa over deres Person- 
ligheder. Og i Modsætning til Davy, hos hvem Viden- 
skaben endnu ikke formaaede at fjerne Fordommene og 
ophæve det borgerlige Livs Afstande, dvæler da Mindet 
med Glæde ved en Mand som Cuvier, et Geni som han, 
adlet af sin Fyrste ligesom han; og for hvis ophøjede 
Stilling alle bøjede sig. Men Cuvier behandlede alle 
Videnskabsmænd som sine Ligemænd og forlangte at til- 
tales af dem paa samme Vis. Jeg kan endnu se ham, 
som han engang stod og disputerede med en ung Zoolog 
om et Spørgsmaal i Anatomien; han forsvarede sin 
Mening simpelt og ligefrem, medens den unge Mand 
gjentog ved hver Sætning: »Hr. Baron! Hr. Baron!« 
indtil endelig Cuvier ganske rolig afbrød ham med de 
Ord: »Der er ingen Baroner her; der er kun to Viden- 
skabsmænd, som søge Sandheden og kun bøje sig for den.« 
