190 
hans Opdagelser, hvorved jeg uden at binde mig til den 
kronologiske Rækkefølge omtaler dem i deres naturlige 
Orden. 
I 1789 havde, som bekjendt, Galvani, der var 
Professor i Fysik i Bologna, under sine fortsatte Experi- 
menter over Elektricitetens Virkning paa Dyrene til disse 
Forsøg ophængt nogle Frølaar paa en Kobberkrog, som 
han ved et rent Tilfælde var kommen til at anbringe paa 
et Jerngitter.  Berøringen af Jernet og Kobberet frem- 
bragte stærke og gjentagne Trækninger i Frølemmerne, 
som man saa springe tilbage, saasnart de ved deres 
Vægt kom i Berøring med Jernet. Galvani bemærkede 
fremdeles, at disse Trækninger altid kom igjen, naar man 
anbragte en Metalforbindelse mellem Frøens Nerver og 
dens Muskler. 
Volta greb med Iver denne Opdagelse, og han viste 
nu, at saa usikkre, svage og forbigaaende disse Træk- 
ninger ere, naar man kun bruger et Metal til at tilveje- 
bringe Forbindelse mellem Nerverne og Musklerne, såa 
øjeblikkelige, stærke og vedholdende ere Virkningerne 
derimod, naar den metalliske Ledning bestaaer af to 
Metaller. Medens Galvani mente, at disse Fænomener 
skrev sig fra en animalsk Elektricitet, der havde sit 
Sæde i Nerverne og Musklerne, og hvorfor Metalledningen 
kun tjente til Gjennemgang, saa forklarede Volta dem 
derimod af en fysisk Elektricitet, der fremkom ved Be- 
røringen af to forskjellige Metaller, ligemeget hvilke. 
Der herskede i lang Tid delte Meninger mellem Evropas 
Lærde. Tiden har siden vist, at de havde Ret begge to: 
Musklerne frembringe virkelig, saalænge Livskraften endnu 
ikke er fuldkommen udslukket i dem, en vis Elektricitets- 
mængde; man kan nøjagtig bestemme denne Mængde. 
