Fy" 
Og paa den anden Side frembringe ogsaa to Metaller, 
der med den ene Ende stikkes i en svag Syre- eller 
Saltopløsning og bringes i Berøring med hinanden ved 
deres Overflader, en betydelig Elektricitet. 
Det er almindelig bekjendt, at den voltaske Søjle, 
som imidlertid blev opdaget, først var dannet af Kobber- 
og Zinkplader samt vaadt Tøj, bestandig i samme Orden; 
ved de to modsatte Ender eller Poler af denne Søjle 
iagttages, som bekjendt, de to modsatte Elektriciteter i 
forøget Mængde. Åt man snart gjorde Overfladen større, 
snart forøgede Metalpladernes Antal, og at man istedenfor 
Vand betjente sig af Syre- eller Sodaopløsninger er her 
mindre væsenligt. Men forbinder man de tvende Poler 
med en Metaltraad, saa opvarmes denne, bliver glødende, 
brænder eller smelter; den tiltrækker Jernfilspaan, bringer 
Magnetnaalen til at dreje sig, viser sig med andre Ord 
som en Kilde baade til Varme og Magnetisme. Hvis 
man overskjærer Metaltraaden og holder de to Ender 
nær til hinanden uden at holde dem helt sammen, bliver 
et sammensat Stof, som anbringes i det Rum, der er 
ladet tilbage imellem dem, næsten altid sønderdelt i sine 
Elementer, og ethvert levende Væsen, som sættes i For- 
bindelse med dem, vil mærke Trækninger i Musklerne. 
Det er interessant at gjenkalde i Erindringen en 
nu forgangen Tid, da Lærerne i Fysik fremstillede 
den voltaske Søjles hemmelighedsfulde Theori for deres 
forbavsede Tilhørere. Den blotte Berøring af to Metaller, 
hed det, fremkaldte, uden at disse selv forandrede sig, 
vandt eller tabte det mindste, af dette magiske Apparat 
ligesom Udstrømninger, der i deres Lysevne kunde maale 
sig med Solens Glands, i Varmeevnen med de voldsomste 
Forbrændingsmidler, i deres kemiske Virkninger med de 
13% 
