194 
Det er almindelig bekjendt, at der gives en Frem- 
gangsmaade, hvorved det er lykkedes Jacobi at tvinge 
Kobber, som er opløst i Syrer, til igjen at iføre sig sin 
metalliske Natur, til at udskille sig i Former af Statuer 
eller andre Konstsager og som et regelmæssigt og nøj- 
agtigt Lag beklæde deres fineste Enkeltheder. Det er 
ligeledes bekjendt, at Elkington og Ruolz have skabt en 
ny Industri ved at bringe Guld og Sølv til at afsætte 
sig paa Gjenstande af Kobber, Messing, Bronze eller 
andre Legeringer som et tætsluttende Lag, der beskytter 
dem mod Luftens Indvirkning. Det er Voltas Søjle, som 
udfører disse Vidundere i Nutidens Industri. Men hvor 
megen Elektricitet skal der til at afsætte et Pund Kobber 
i Galvanoplastiken, et Pund Guld eller Sølv ved den 
galvaniske Forgyldning eller Forsølvning? Hvorledes er 
det muligt at maale eller veje denne Elektricitet? 
En absolut Vægtbestemmelse kan der ikke være Tale 
om; Mennesket kjender kun Tingene i deres Forhold til 
hverandre; i Naturvidenskaben er der intet, som kan af- 
gjøres paa en absolut Maade. Enhver Maalbestemmelse 
bestaaer i Sammenligning: et Legemes Vægt bestemmes 
ved at lægge det paa Vægtskaalen med en anden Vægt, 
et Legemes Varme- eller Kuldegrad ved Sammenligning 
med kogende Vand, med smeltende Is eller med frysende 
Kviksølv, en Kraft ved den Modstander, den har at 
overvinde; Tiden ved Stjernernes Gang. Saaledes kan 
ogsaa den Elektricitetsmængde, der er nødvendig til at 
løse et Legeme af en Forbindelses Baand, kun bestemmes 
ved at tage et andet Legeme til Sammenligningsmaal. 
Faraday valgte nu til Maalenhed i sit Voltameter 
den Elektricitetsmængde, der maa anvendes for at sønder- 
dele almindeligt Vand i dets Bestanddele. Den samme 
