198 
i en af sine bedste Afhandlinger fremsatte en Theori af 
Rotationsmagnetismen, som ganske tilfredsstillede Fysi= 
kerne, var Arago ikke fuldstændig tilfreds med den. 
AÅrago havde jo nemlig paavist, at alle Legemer uden 
Undtagelse, ligemeget om de vare magnetiske eller ikke, 
om de vare ledende for Elektriciteten eller isolerende, 
naar de stilledes i Nærheden af en Magnetnaal, for- 
mindskede Hurtigheden af dennes Svingninger. Men deraf, 
at de ikke ledende Legemer ogsaa havde denne Egenskab, 
sluttede han, at hans Experimenter ikke kunde forklares, 
som Faraday vilde det, af forbigaaende Strømninger, der 
fremkaldtes af Magnetnaalen selv i de bevægede Legemer, 
der vare anbragte i dens Nærhed. 
Men Faraday skulde senere supplere sin Forklaring 
ved en dobbelt Opdagelse, først af Induktionen, dernæst 
af Diamagnetismen. Han skulde nærmere bestemme 
Virkningen af magnetiske Strømme og vise, at alle 
Legemer i Naturen paavirkes af Magnetismen. 
Det er i vore Dage almindelig bekjendt, at Viden- 
skaben og Industrien benytte 3 Slags Elektricitet: den, 
som udvikles af de gamle Elektrisermaskiner med Glas- 
plader, den, som dannes i Voltas Søjle, og den, som 
frembringes af Induktionsmaskinen. De gamle Elektriser- 
maskiner forskaffe en ringe Mængde Elektricitet, men af 
saa stor Spænding, at den, naar den forlader det Legeme, 
hvori den er opsamlet, for at gaa ned i Jorden, bryder 
enhver Modstand, den møder paa sin Vej. Voltas Støtte 
giver en uhyre Mængde Elektricitet, men dennes Spæn- 
ding er saa svag, at den virker paa Legemerne, som om 
den gik fra Atom til Atom. Den kan vanskelig gjennem- 
bryde større Luftlag. Elektrisermaskinernes og Skyernes 
Elektricitet virke ved deres Spænding, Søjlens ved sin 
