213 
straalen paa samme Maade og drejer dens Svingningsplan 
i samme Retning. Men ligesaa sikkert er det, at Stoffet 
i dette Tilfælde er Mellemled; thi i det tomme Rum 
indtræder Fænomenet ikke, og ved forskjellige gjennem- 
sigtige Legemer er Virkningen vel konstant for hvert 
enkelt, men forskjellig i Størrelse, ja selv i Retning efter 
Legemernes forskjellige Natur. 
Men denne saa mærkelige og uventede Opdagelse, 
hvis Betydning man endnu er langtfra at ane, førte 
Faraday til Erkjendelsen af en af Stoffets almindelige 
Egenskaber. 
En talentfuld fransk Dilettant, Lebaillif, havde fundet, 
at Vismut vel paavirkes af Magneten, men ikke paa 
samme Maade som Jern: istedenfor at tiltrækkes bliver 
det frastødt. Faraday beviste nu, at de to Maader, 
hvorpaa Magneten indvirker paa Jern og Vismut, ere 
særegne Tilfælde af en almindelig Lov. Nogle Legemer 
som Jern, Nikkel, Kobolt, Mangan, Platin tiltrækkes af 
Magneten, andre frastødes, saa at, hvis Virkningen var 
stærk nok, vilde en Magnetnaal, dannet af et af disse 
Legemer, ikke stille sig i Retning af Nord og Syd, men 
i Retning af Øst og Vest.  Magnetismen paavirker hele 
Naturen. De gamle kjendte kun Magnetjernet”); de 
nyere Fysikere have i lang Tid begrændset Magnetismens 
Virkning til Jern og Staal og senere medtaget enkelte andre 
Metaller; Faradays Arbejder godtgjøre, at alle Metaller, 
alle faste Legemer, alle Vædsker, ja selv alle Luftarter 
paavirkes af Magnetismen. Nogle forholde sig som Jern, 
stille sig altsaa parallelt med Jordaksen, andre derimod 
”) En i Naturen forekommende magnetisk Iltforbindelse af Jernet. 
O. A. 
