218 
være afsluttet, da Ørsteds Opdagelse kom og kastede en 
ny Brand ind i hans Studium og vakte i hans Aand nye 
Kræfter, som ingen, ikke engang han selv, havde anet. 
I sin Iver for at virkeliggjøre sine Ideer, konstruerede 
han, der ellers var saa ubehændig, de sindrigste Appa- 
rater; han, der selv var saa nærsynet, drev det til ved 
de mest iøjnefaldende Experimenter at gjøre synlige for 
alle de nye skjulte Egenskaber ved Stoffet, som den blotte 
Eftertænkning havde afsløret for hans ÅAÅands Øjne. Den 
gamle Drømmer var bleven greben af det nye som af en 
stærk Lidenskab, og hans Tanke, der pludselig var løftet 
op i en højere Sfære, afslørede i Løbet af nogle faa 
Uger nye Syn paa Magnetens molukulære Bygning, nye 
Fakta, som” han forudsagde med en forbavsende Tænke- 
klarhed og beviste med apodiktisk Vished, nye Love, 
der tilsammen danne den hele, nu allerede af Tiden god- 
kjendte Lovbog for den dynamiske Elektricitet. 
Faraday var en Mand af Middelstørrelse, livlig og 
munter; hans Blik var livfuldt, hans Bevægelser hurtige 
og sikkre, hans Behændighed i at experimentere var 
uforlignelig. Han var bestemt, nøjagtig, forsømte aldrig 
sine Pligter. Naar han i sin Ungdom forberedte de kemiske 
Forelæsninger påa den kongelige Læreanstalt, slog ethvert 
Experiment saaledes til og svarede saa nøje til Lærerens 
Tanke og Ord, at man plejede at sige, at Professoren 
regnede med givet Facit. Da han i sin Alderdom havde 
opgivet Lærerstolen og igjen var bleven Tilhører, fulgte 
han med Øjet ethvert Forsøg, var parat til at fremskynde 
eller standse det, til at raade Bod paa den mindste 
Uorden, alt uden at være fremtrædende, som om han 
var en naturlig Regulator, der var et med Docentens 
Tanke. Han levede i sit Laboratorium, midt imellem 
