224 
Forældre havde endnu bevaret Mindet om deres irske 
Oprindelse. Saasandt som Faraday imidlertid havde be- 
varet de særegne Karaktermærker ved alle de tre Folke- 
stammer, der syntes at have forenet sig i hans Slægt, 
saasandt havde han udrenset de Fejl, som man maaske 
med Urette tillægger dem: han var hverken letsindig 
eller pedantisk eller egoistisk. 
Man vilde endnu ikke kjende Faraday, hvis man 
ikke ogsaa havde Øje for den mærkelige Sammenhæng, 
der aabenbarede sig i hans Liv, mellem hans Kjærlighed 
til Videnskaben og hans religiøse Tro; det var i hans 
Øjne to vistnok forskjellige, men dog uadskillige Kultur- 
former, hvori han dyrkede Guddommen. Alt jordisk, 
sagde han,.alt, hvad Verdens er, kan erkjendes af Men- 
neskets Aand; men alt, hvad der angaaer det tilkom- 
mende Liv, unddrager sig dennes Erkjendelse og maa 
meddeles ved en ganske anden Art af Lære. Han hævdede 
da med Dristighed en absolut Forskjel mellem den sæd- 
vanlige Overbevisning, der var grundet paa Iagttagelsen 
af Fakta, og den religiøse Tro, der var grundet paa 
Aabenbaring. 
Faraday tilhørte Glassiternes eller Sandemanernes 
Sekt, der ved dette sit: Medlem fik en uventet Berømmelse. 
Navnene paa denne lille Menighed, der nutildags neppe 
tæller tusinde Tilhængere i England, skriver sig fra dens 
Stifter Glass, der henved 1730 afskedigedes fra den skotske 
Kirkes Tjeneste for sine afvigende Meninger, og fra hans 
energiske Discipel Sandeman, der bevarede hans Tro. 
Sandemanerne tro, at Kristi Død er nok til vor Frelse 
og Forsoning; de nærme sig til de første Kristne: deres 
Præster vælges af de troende; mellem de to Tjenester 
om Søndagen holde de et Brodermaaltid; de have Ejen- 
