236 
Men rimeligvis fortsættes Virksomheden, om end langsomt, 
til en langt større Dybde, thi saa efte Ormen nødes af 
Tørke eller en anden Grund til at gaa dybt ned, maa den, 
naar den udtømmer sit Maveindhold, bringe nogle faa Jord- 
dele op til Overfladen. I gammelt Græsland ere sandsyn- 
ligvis alle Jorddele gaaede igjennem Regnormenes Tarme, 
og »Dyremuldf vilde derfor i en vis Henseende være en 
mere passende Benævnelse end ,,Plantemuld"”. 
3. Spitsbergens miocene Flora (efter Oswald Heer 
i »Biblioth. univers. de Genéve.”" Dec. 1869). 
De talrige Rester af fossile Planter, som bleve ind- 
samlede paa Spitsbergen af den sidste svenske Nordpols- 
expedition (1868), ere blevne overgivne til Bearbejdelse af 
Oswald Heer, hvis Navn allerede vil være bekjendt for 
dette Tidsskrifts Læsere af en tidligere Afhandling (Fjerde 
Række, Iste Bind, S. 112); Resultaterne af hans Under- 
søgelser foreligge nu, og de vigtigste ere følgende. Spits- 
bergens nuværende Flora tæller kun 93 Arter, der have en 
fuldkommen alpinsk Karakter. Man maa i Schweiz gaa op 
paa Bjergene til en Højde af 8—9000" for at finde en til- 
svarende Plantevækst. I Modsætning hertil have de endnu 
saa lidet undersøgte miocene Jordlag allerede givet os 131 
Årter, der maa søge en dem tilsvarende Flora paa den 
nørdschweiziske Slette. Af disse høre 8 til de blomsterløse 
Planter (Svampe, Mosser, Alger, Bregner og Padderoøkker), 
123 ere Blomsterplanter.  Naaletræerne spille en meget 
vigtig Rolle, idet der nemlig er fundet ikke mindre end 26 
Arter, hvilket betydelig overgaaer det Tal, der nu findes i 
Evropa. Interessant er det her blandt disse at gjenfinde 
den nordamerikanske Sumpcypres (Taxodium distichum); 
denne Plante var i den miocene Tid udbredt over hele 
Nordamerika fra Alaska til Grønland, over hele Evropa og 
fandtes ogsaa i Asien. I Nutiden er den derimod ind- 
skrænket til Nordamerika, hvor den findes fra Delaware ned 
til Mexico og især er almindelig i Georgias og Syd-Caro- 
linas Sumpe. Den har ogsaa været en meget almindelig 
Beboer af de sumpede Bredder af den Ferskvandssø, der 
rimeligvis engang fandtes paa Spitsbergen, og i hvilken 
flere Stargræsarter, en Iris, en Najas, en Pindsvineknop, en 
Vandaks, to Aakander osv. voksede, hvis Levninger vi nu 
kjende. Af Sumpcypressen har man udmærkede Grene be- 
varede med Han- og Hunblomster, Kogleskjæl og Frø, saa 
at det har været muligt at anstille en minutiøs Sammen- 
ligning med den nulevende. Men Sumpcypressen er ikke: 
