237 
den eneste endnu levende Plante, der forefindes i Spits- 
bergens miocene Flora; det mærkeligste er, at man der 
ogsaa finder Rødgranen og Dvergfyrren (Pinus mon- 
tana) sammen med en hel Del Arter, som nu ere uddøde. 
Disse to Planter fandtes ikke i det øvrige Evropa under 
hele Tertiærtiden, hvor derimod Pinus Laricio, der nu er 
indskrænket til Sydevropa, var udbredt lige op til Øster- 
søen idetmindste. Det synes herefter, som om Spitsbergen 
er disse to Planters Fødeland; efter Miocentiden forsvandt 
de imidlertid aldeles derfra og avancerede ned i Evropa 
og Asien, i hvis diluviale Lag de forekomme, og hvor de 
fandt et nyt Hjem, medens Pinus Laricio samtidig rykkede 
ned til Sydevropa. Nu er deres Nordgrændse 10 Bredegrader 
Syd for Spitsbergen. Paa samme Maade forsvandt Sump- 
cypressen fra Evropa og Asien for at vandre ned i Nord- 
Amerika. Naar undtages disse 3 Arter, synes alle de øvrige 
paa Spitsbergen fundne fossile Plantearter at være uddøde. 
Fyrreslægten var repræsenteret der med Arter af alle 
Grupper, baade med 2, 3 og 5 Naale i Knippet. Men ved 
Siden af de endnu levende Typer af Naaletræer fandtes der 
Årter saa afvigende, at de maa danne nye Slægter. En 
saadan er den af Heer opstillede Torellia (med 2 Arter), 
der ligner baade det japanske Gingkotræ (Salisburia) og 
Slægten Podocarpus.  Mærkes maa endnu, at den i de 
arktiske miocene Flora saa almindelige Sequoia Langsdorfii 
mangler paa Spitsbergen. 
Af Enkimbladede er der hidtil fundet 31 Arter, blandt 
hvilke der imidlertid aldeles ikke fandtes Palmer, saaledes 
som der falskt angives i Petermanns ,,Mittheilungenf i en 
Artikel om ,den første tydske Nordpolsfart" (,,Spitsbergen 
var en Ø, bedækket med Palmer, hvor Dadlerne kunde 
modnes", osv.). Af Løvtræerne vare især Poplerne talrige, 
dernæst Birke, Ege, en Bøg, en Platan, en Lind, en Røn osv. 
Af Insekter er der fundet 22 Arter, som alle paa en 
nær høre til Billerne, af hvilke der nu ikke findes en 
eneste levende paa Spitsbergen. We) 
4. Krokodiler i Palæstina. Det synes nu ikke at 
kunne betvivles, at der virkelig findes Krokodiler i ,,det 
hellige Land", hvor allerede Hjob har givet en saa kraftig 
Skildring af disse Dyr under Navnet Leviathan (Hjob 
40, 18). Strabo og Plinius omtale en ,,Krokodilby" 
(Koonodsidæwv zolis) mellem Ptolemais og Stratos Taarn, ja 
de omtale endog Krokodiler baade i Mauritanien og i Bi- 
thynien. Paa Korstogenes Tid omtales de atter; ligeledes 
