246 
andringerne i Jordmagnetismen ere afhængige af Be- 
givenheder, der foregaa i Solmassen, over hvilke maaske 
de Undersøgelser af Solens fysiske og kemiske Forhold, 
som i de senere Aar drives med stor Iver, ville bringe 
Klarhed. 
En mærkelig Begivenhed, som indtraf den 1ste Sep- 
tember 1859, synes ogsaa bestemt at vidne om en nøje 
Forbindelse imellem Jordmagnetismen og de store Pro- 
cesser, der foregaa paa Solen. Den engelske Astronom 
Carrington, som netop var ifærd med at iagttage en 
temmelig udstrakt Gruppe af Solpletter, saa pludselig 
to glimrende Lyspletter danne sig midt i Gruppen; Lys- 
styrken tiltog i en ganske kort Tid og blev endogsaa stærkere 
end i de åndre Egne af Solen. I det første Øjeblik antog 
Carrington, at det var en Skuffelse, hidrørende fra 
Fejl ved Kikkerten; men han overtydede sig snart om, 
at han havde seet rigtig. Han ilede da ud for at hente 
andre Vidner til den mærkelige Fremtoning, hvis Lige 
han aldrig havde seet eller hørt Tale om; men då han 
kom tilbage, knap fem Minuter efter Pletternes første 
Opblussen, vare de næsten forsvundne. I den korte Tid 
havde de imidlertid flyttet sig et betydeligt Stykke paa 
Soloverfladen, omtrent 8000 Mile, altsaa med en Hastig- 
hed af omtrent 27 Mile i Sekundet. Efter at Lyspletterne 
vare forsvundne, var der ikke nogen kjendelig Forandring 
at iagttage i de Solpletter, i hvis Nærhed de havde 
vandret, hvorfor Carrington antog, at denne pludselige 
Opblusning havde fundet Sted ovenover de Lag, i hvilke 
Solpletterne dannes. Heldigvis saa Hodgson i Kew 
ogsaa denne Fremtoning ganske som Carrington og 
bemærkede tillige, at Instrumenterne i det derværende 
magnetiske Observatorium bleve meget stærkt paavirkede 
