265 
af det prismatiske Farvebillede beroer.  Glødende Brint 
udsender Lysstraaler med fire forskjellige Svingnings- 
hastigheder og giver, som det alt ofte er omtalt, fire 
dertil svarende Linier i det prismatiske Farvebillede. 
Indtræder der nu Forhold, som paa en eller anden Maade 
bevirke, at Svingningerne følge hurtigere eller langsommere 
efter hverandre, saa vil der dels indtræde en Forandring 
i Farven, dels en Flytning af Linierne i Spektret, og 
det saaledes, at disse ville rykke nærmere hen imod 
Spektrets røde Ende, naar Svingningerne blive lang- 
sommere, imod den violette, naar de blive hurtigere. En 
saadan Forandring i Svingningsforholdet vil fremkomme, 
naar de glødende Brintmasser bevæges hen imod os eller 
bort fra os. I det første Tilfælde ville Svingningshastig- 
hederne forøges, og Brintspektrets Linier ville nærme sig 
den violette Ende; i det sidste ville de formindskes, og 
Linierne ville nærme sig den røde Ende. Selvfølgelig 
fordres der særdeles stærke Bevægelser, som ikke ere 
aldeles forsvindende lige over for Lysets Hastighed af 
omtrent 42000 Mile i Sekundet, for at en saadan Flytning 
af Spektrets Linier skal kunne blive kjendelig. En Be- 
vægelse, der gaaer i en Retning lodret paa Synslinien, 
vil ikke have nogen Virkning, selv om den foregåaaer med 
nok saa stor en Hastighed. For saa vidt Bevægelserne 
i Solens glødende Brintmasser nu maatte være saa heftige, 
at de vilde medføre en kjendelig Forrykning af Spektrets 
Brintlinier, saa vilde der aabenbart være en væsenlig 
Forskjel i Betydningen af en saadan Forrykning, efter 
som den blev iagttaget i Nærheden af Solens Midte eller 
ved dens Rand. Ved Midten af Solen vilde den vidne 
om op- eller nedad gaaende Strømninger, om Udbrud 
eller Styrtninger, medens Bevægelser, der vare horisontale 
