213 
lettest træffer paa, og som egne sig bedst for den. Is- 
fuglen danner sin Rede af Benene af de Fiske, den har 
fortæret. Svalerne benytte Ler og Dynd fra Bred- 
derne af de Damme og Floder, over hvilke de fange de 
Insekter, som udgjøre deres Føde. Fuglerederne bestaa 
altsaa ligesom de vildes Boliger af de Stoffer, som ere 
lettest ved Haanden, og der udfordres visselig ikke mere 
særligt Instinkt til at udsøge dem i det ene Tilfælde end 
i det andet. — Men, vil der blive svaret, det er ikke saa 
meget Bestanddelene som Formen og Indretningen af 
Reden, som er saa afvekslende og saa vidunderlig af- 
passet efter hver Arts Vaner og Fornødenheder, og 
hvorledes kan dette forklares uden af Instinktet? Mit 
Svar er: det kan for en stor Del forklares ved Artens 
almindelige Levemaade, Beskaffenheden af de Redskaber, 
den har at arbejde med, og af de Stoffer, den lettest 
kan faa fat paa. Den simple Tillempning af de givne 
Midler, som i hvert enkelt Tilfælde vil udkræves, vil 
ikke overskride Grændserne for den enkelte Fugls Aands- 
evner. Redens Finhed og Fuldkommenhed vil staa i et 
ligefremt Forhold til Fuglens Størrelse, Bygning og 
Levemaade. Gjærdesmuttens eller Kolibriens er 
maaske forholdsvis ikke smukkere eller kunstfærdigere 
end Solsortens, Skadens eller Kragens. Gjærde- 
smutten, som har et tyndt Næb, lange Ben og er meget 
livlig, har let ved at danne en vel vævet Rede af de 
fineste Stoffer og anbringer den i Krat og Hegn, 
som den besøger for at søge Føde. Musvitten 
afsøger Frugttræer og Mure, og idet den søger efter 
Insekter i Kroge og Sprækker ledes den naturlig til 
at bygge i Huller, hvor den har Ly og Sikkerhed, 
medens dens store Livlighed og dens udmærkede Red- 
Fjerde Række. Il." 18 
