295 
sikkre sig ved at krybe i Skjul; Rovfuglene f. Ex. 
mangle i Regelen straalende Farver, og deres Bygning og 
Natur ere ikke af den Beskaffenhed, at de trænge til Be- 
skyttelse; af de store Vadefugle have begge Kjøn 
undertiden meget stærke Farver, men de ere rimeligvis 
kun lidet udsatte for fjendligt Overfald, eftersom den 
mest iøjnefaldende af alle Fugle, den skarlagenrøde 
Ibis, findes i saa uhyre Mængde i Sydamerika. Hos 
Hønsefugle og Vandfugle ere Hunnerne dog ofte 
meget simpelt klædte, medens Hannerne ere prydede med 
prægtige Farver, og Talegalla-Hønsenes (Megapo- 
didæ) afvigende Familie viser os det mærkelige Sammen- 
træf af Farve-Lighed hos begge Kjøn og fuldstændig Und- 
ladelse af al Rugning; hos Megacephalon og Tale- 
galla ere Farverne ikke saa uanselige endda”). 
Naar man overskuer den hele Masse af Bevislig- 
heder, som her er samlet, og som omfatter næsten alle 
Fuglegrupper med stærkere Farver, vil man indrømme, 
haaber jeg, at Sammenhængen mellem de to Rækker af 
Kjendsgjerninger, som Fuglenes Farver og Redebyg- 
ning frembyde, er tilstrækkelig godtgjort. Der er rig- 
tignok et Par tilsyneladende og nogle virkelige Und- 
tagelser, som jeg straks skal komme til at omtale, men 
de ere for faa og for ubetydelige til at veje meget mod 
Bevismassen paa den anden Side, og vi kunne for Øje- 
blikket se bort fra dem. Lad os da overveje, hvorledes 
vi skulle forstaa denne uventede Sammenhæng mellem 
Forhold, som ved første Øjekast ikke synes at have 
noget at gjøre med hverandre.  Falde de sammen med 
”) Om denne Families mærkelige Maade at faa deres Æg udrugede paa 
ved Hjælp af anden Varme end deres egen, se dette Tidsskrift 
2den Række 3die Bind S. 79 og 4de Bind S. 207. (M. A.) 
