300 
Hos Pomeransfuglen (Eudromias morinellus, en Brok- 
fugl) er Hunnen større og pragtfuldere farvet end Han- 
nen, og det er temmelig vist, at det er den sidst- 
nævnte, der maa ruge, da den er bleven skudt i Ruge- 
tiden med de nøgne »Rugepletter« paa Brystet. Ogsaa 
hos de smaa indiske Vagtler (Turnix) er Hunnen større 
og ofte prægtigere farvet, og Jerdon beretter i sit Værk 
om Indiens Fugle, at de indfødte ville vide, at Hunnerne 
i Rugetiden forlade deres Æg og samle sig i Flokke, 
medens Hannerne maa udruge Ægene. Vist er det, at 
Hunnerne ere dristigere og mere stridbare end Hannerne. 
I de faa andre Tilfælde, hvor Hunnerne ere de pragt- 
fuldeste, kjender man ikke nærmere deres Levemaade. 
Strudserne og Emuerne, hos hvilke Hannen ruger”), men 
dog ikke er mindre anselig end Hunnen, kunde synes at 
være en Ånstødssten; men dette Exempel siger dog ikke 
meget, thi disse Fugle ere for store til, at deres Sikker- 
hed kunde forøges ved, at de vare skjulte, og modFjen- 
der, der ville bemægtige sig Ægene, kunne de værge sig 
ved deres Styrke, hvorimod de med Hensyn til at undfly 
deres egne Fjender kunne stole paa deres Hurtighed. 
mindste Del i Rugningen, til hvilken hun dog troligen søger at 
holde Hannen« (Steenstrup: Undersøgelser over Hermaphrodi- 
tismens Tilværelse i Naturen, 1845, S. 14); af den tilføjede An- 
mærkning sees det, at de til Grund for denne Udtaleise liggende 
Iagttagelser fortrinsvis ere anstillede paa Phal. cinereus, den 
egenlige Odinshane, og påa mange paa Ægene og udenfor Rederne 
skudte Stykker, men det tilføjes, at »efter alle de erhoidte Stykker 
af Ph. platyrhynchus (Thorshanen) er ogsaa her den pragt- 
fulde Hun i Rugetiden stedse uden Rugeplet, medens Hannen 
har den«. Da W. udtaler, at saavidt ham bekjendt har ingen 
tidligere seet disse Forhold i deres Sammenhæng, have vi anseet 
det for rigtigt at give denne allerede 25 Aar gamle Udtalelse 
en Plads her. (M. A.) 
”) Se dette Tidsskrift 2den Række første Pind. 
