301 
Vi finde altsaa, at en stor Mængde Erfaringer med 
Hensyn til Fuglenes Farveforskjel efter Kjønnet og til 
deres Redebygning — derunder indbefattet nogle af de 
mærkeligste Afvigelser fra Reglen, som deres Natur- 
historie kan opvise —- staa i et Gjensidigheds- og Afhæn- 
gighedsforhold til hverandre, efter den simple Grundsæt- 
ning, at den afMagerne, som udøverRugepligten, 
trænger mest til Beskyttelse. Undtagelserne ere 
kun faa — dog maa vi ikke overse, hvor ufuldkommen 
vor Kundskab om de fleste udenlandske Fugles Leve- 
maade er — og træffes i Almindelighed hos mindre Grup- 
per eller isolerede Arter. De vigtigste Undtagelser, som 
jeg har været istand til at finde, ere følgende: 
1. Kongekragerne (Dicrurus v. Edolius, af 
Tornskadernes Familie, Ostindien, Madagaskar) ere glind- 
sende sorte med. lange, kløftede Haler; Kjønnene ere 
ens, og de bygge aabne Reder. Denne tilsyneladende 
Undtagelse kan dog sandsynligvis forklares deraf, at de 
ikke trænge til at beskyttes ved en uanseligere Farve- 
dragt hos Hunnen, da de ere meget stridbare og ofte 
angribe og forjage Krager, Høge og Glenter; og da de 
føre en temmelig selskabelig Levemaade, ere Hunnerne 
ikke let udsatte for at blive angrebne under Rugningen. 
2. Pirolerne (Oriolidæ). De ægte Piroler ere 
meget livlig tegnede Fugle; Kjønnene ere hos mange 
østlige Arter næsten eller aldeles ens og Rederne 
aabne. — Det er vistnok en af de vægtigste Undtagelser 
fra Reglen, men til en vis Grad stadfæster den denne 
alligevel; thi man har lagt Mærke til, at Moderen viser 
stor Omhu for at skjule sin Rede i tæt Løvværk og 
beskytter sit Afkom med en uafladelig og ængstelig Aar- 
vaagenhed, hvilket viser, at den Trang til Beskyttelse, 
