310 
de andre smukke Tilpasninger af Form og Farve til om- 
givende Naturforhold eller andre Dyr og Planter, mene vi, 
at Forfatteren har indlagt sig en blivende Fortjeneste, selv om 
man ikke vil kunne indrømme, at Naturen er saa foranderlig, 
som han paa mange Punkter tænker sig den, eller at Beviset 
for, at ,,Avlsvalget" er den hemmelighedsfulde Aarsag saavel 
til disse som til alle andre ,,Love" i den organiske Natur, 
er lykkedes for ham.  Darwinisten vil i denne Henseende 
slutte sig til ham og maaske finde det altsammen fortræffeligt, 
Darwinismens Modstandere derimod være ligesaa skeptiske 
som før. Der er ikke nogen Anledning for os til at gjen- 
optage denne Drøftelse, thi i vore Øjne er Paavisningen af 
Sammenstemningen mellem Rede- og Farveforholdene det 
væsenlige, den hypothetiske Forklaring det mindre væsenlige, 
og af de Bemærkninger, hvormed Murray ledsager W.s Ar- 
tikel, skulle vi derfor kun gjengive den ene, som forekommer 
os ny og træffende, at ,,Kampen for Tilværelsen", som 
ifølge den Darwinske Theori jo skulde være Hoveddriv- 
fjeren til at fremkalde Afændring og Dannelsen af nye 
Afarter (alias: Arter osv.), langt snarere maa have den 
Virkning at hindre Arterne i at udarte, altsaa bort- 
skjære alle Uregelmæssigheder og Afvigelser og holde Artens 
rene Typus vedlige, i det mindste saalænge de paavirkende 
Naturforhold ere de samme. Heller ikke vil det undgaa 
den opmærksomme Læser, at Forfatteren i sin berettigede 
Iver for at angribe den gamle Anskuelse om et blindt og 
absolut Instinkt som beherskende og ledende alle Dyreis 
Handlinger, gaaer til den modsatte Yderlighed og bliver lige 
saa ensidig som dem, han bekæmper, naar han næsten be- 
nægter, at der overhovedet gives noget Instinkt. Dette er 
ligesaa ensidigt, som naar man, fordi man kan vise, at det 
legemlige har stor Indflydelse paa det sjælelige, vilde be- 
nægte selve Sjælens Tilværelse. — En særdeles skarp Kritik af 
W.s Lære er senere leveret i det samme Tidsskrift af 
Hertugen af Argyll (hvis Skrift mod Darwinismen af 
selve Wallace ved en anden Leilighed er bleven omtalt 
som det bedste, der i denne Retning er bleven præsteret). 
Af hans Indvendinger skulle vi dog her kun gjengive nogle 
af dem, der dreje sig om positive Kjendsgjerninger.  Her- 
tugen mener saaledes. at nogle af de Fugle. der bygge de 
fuldkomneste Reder, f. Ex. Halemejsen, have ligesaa daar- 
lige Redskaber dertil som f. Ex. Natravnene, hvilket skulde 
vise, at Redebygningens højere eller lavere Kunstikke beroer paa 
Redskaberne (Næb og Fødder), men paa Instinktet. Deri har 
