317 
skjellige Slægter træde forskjellige Dele af Fjerdragten i 
Forskjønnelsens Tjeneste. Hos nogle ere Issefjerene udarbej- 
dede til forskjellige Former af Kamme; hos andre danne 
Strubefjerene Brystsmækker og Skjæg af mange forskjellige 
Former og Farver; atter hos andre ere Nakkefjerene for- 
længede til Halskraver og Spidser af udmærket Form eller 
Skjønhed. Hos mange Slægter maa Halefjerene holde for 
som Forskjønnelsesmidler efter alle mulige Mønstre og Teg- 
ninger: snart ere de to midterste de længste, og de andre 
aftage i Længde til begge Sider, saa at hele Halen faaer 
Kileform; snart følges den modsatte Plan, de to yderste 
Sidefjer ere de mest udviklede, og Halen er kløftet som 
Svalens; snart ere en eller to af dem forlængede i en ganske 
uhyre Grad og ende med bladagtige Udvidelser; hos andre 
ere de endelig skærpede og tilspidsede som Torne, osv. osv. 
Det eneste Princip, som kan skjønnes at have ledet Frem- 
bringelsen af disse mærkværdige og pragtfulde Fugle, er 
Stræbenefter MangfoldighedogSkjønhedfordisses 
egen Skyld. Og er det umuligt at forklare Forskjellig- 
hederne i den hele Stil og Plan for Fjer- og Farveprydelserne 
gjennem den hele Gruppe ved Hjælp af det nyttige, det i 
»Kampen for Tilværelsen" fordelagtige, saa er det endnu 
umuligere ad denne Vej at forklare Forskjellighederne mel- 
lem de enkelte Arter indenfor Slægterne, De ere ofte ikke 
andet end Forskjelligheder i Farve: Rubinens eller Topasens 
Pragt hos den ene Art erstattes maaske ved Smaragdens 
eller Safirens hos den anden; i alle andre Henseender ere 
de ofte næsten fuldstændige Kopier af hinanden. I andre 
Slægter er Forskjellen større, men Grundforholdet det samme; 
i Slægten Lophonus f. Ex. (,,Koketterne"), en af de smukkeste 
og mærkeligste af dem alle, er den Grundtanke, der gaaer 
gjennem Fjerprydelserne hos de forskjellige Arter, den, at de 
skulle alle have baade prægtige Issekamme og Halskraver eller 
Spidser; de enkelte Fjer i disse Prydelser have gjerne en bestemt 
Tone, men ende med Pletter eller Øjne af en anden, oftest 
metalglindsende Farve. De Arter, der have de længste Hals- 
fjer, håve gjerne de korteste Issekamme, og omvendt. Hvad 
Forklaring skulde nu ,,Naturens Avlsvalg" kunne give, jeg 
vil ikke engang sige, af Oprindelsen til disse Artsforskjel- 
ligheder, men blot af Grunden til, at de holde sig og be- 
vares? En Kam af Topaser er ikke værdifuldere i ,,Kampen 
for Tilværelsen" end en af Safirer — en Krave med Små- 
ragdbesætning ikke fordelagtigere i ,,Livets Strid" end en 
med Rubiner. Disse Forskjelligheder lade sig umulig bringe 
