Tonerne. 
Man 
er" vet uw FX 
(Af Cand. mag. Adam Bh ZOoGiegy 1 
57652 øl (| MAR 161942 / 
rE 
Hids man en anslaaet Stemmegaffel over Mundingen 
af et langt Glas, hvori man, medens Gaflen toner, for- 
sigtig gyder Vand, vil man iagttage nogle mærkelige 
Forandringer i Tonens Styrke. Ved en vis Højde af 
Vandet vil Tonen nemlig klinge usædvanlig kraftig; 
en fortsat Tilgydning udover dette Punkt vil derimod 
bringe Tonens Styrke til at aftage, indtil den ved en vis 
Vandhøjde næsten ganske forsvinder for atter at vokse 
i Styrke, eftersom Vandstanden stiger over dette Punkt, 
Er Glasset tilstrækkelig langt, vil denne Afveksling i 
Tonens Styrke finde Sted ved en hel Række forskjellige 
Vandhøjder, og mærker man disses Beliggenhed paa Glasset, 
vil man finde, at Afstanden mellem to saadanne paa hin- 
anden følgende Steder paa Glasset altid er ens. Detie 
mærkelige Fænomen hidrører fra en Tilbagekastning af 
Luftsvingningerne fra Vandets Overflade. For at forstaa 
dette er det imidlertid nødvendigt at gaa lidt nærmere 
ind paa den Maade, hvorpaa Luftdelene paavirkes af de 
tonegivende Legemers Svingninger. Holde vi-en anslaaet 
Stemmegaffel foran Mundingen af et Rør, ville de deri 
værende Luftdele komme til at svinge ganske som Stemme- 
Fjerde Række. li. 21 
