326 
Resonator for en vis Tone, maa Røret altsaa idetmindste 
have en Længde af en Fjerdedel af Tonens Bølgelængde. 
Af Lydens Hastighed og Tonens Svingningstal kunne vi 
let beregne, hvor langt et saadant Rør skal være. Lad 
os antage, at vi ved et lukket Rør ville forstærke en 
Tone, der udfører 400 Svingninger i Sekundet, og at 
Lydens Hastighed, der afhænger af Temperaturen, er 1100", 
hvad der er Tilfældet paa en middelvarm Sommer- 
dag. Det vil da let indsees, at Længden af Bølgen vil 
blive +15 af 1100' eller 17", og Røret maa følgelig være 
11” langt. Jo højere derfor en Tone er, jo kortere maa 
"det Rør være, der skal kunne forstærke den. 
Hvad nu de aabne Rør angaaer, saa vil Luften ogsaa 
i disse dele sig i staaende Bølger, kun maa Rørlængden her 
staa i et andet Forhold til Bølgelængden, end naar Røret 
er lukket. Er den fremadskridende Bevægelse nemlig 
naaet til Enden af Røret, vil den af den frie Luft nedenfor 
samme lide en mindre Modstand end af den af Rør- 
væggene begrændsede Luftmasse; Udsvinget vil derfor 
blive stærkere, og den derved foraarsagede større Fjer- 
nelse fra Luftdelene i Røret vil frembringe et nyt Udsving 
af disse i samme Retning som det tidligere, hvilken Be- 
vægelse vil forplante sig tilbage til Rørets Begyndelse. 
Virkningen af de tilbagekastede og fremadskridende Bøl- 
gers Vekselindgreb vil altsaa i de aabne Rør være modsat 
den i de lukkede, eftersom Svingningerne i begge Bølger 
gaaer i samme Retning. Paa de Steder, hvor der i disse 
dannes Knudepunkter, vil der i hine være den stærkeste 
Bevægelse, og omvendt. Da Luften i begge Rørets Mun- 
dinger maa befinde sig midt i en Svingningsbugt, maa 
den dybeste Tone, et saadant Rør kan forstærke, have 
en Bølgelængde dobbelt saa stor som Rørets Længde; 
