333 
komme i hinandens største Nærhed, momentant fuldkommen 
hele Stemmeridsen, uden at de dog berøre eller med 
deres Rande komme til at ligge ovenpaa hinanden. Ved 
hæse Stemmer iagttog Helmholtz smaa Slimpartikler 
paa Stemmebaandene, hvorved disses regelmæssige Sving- 
ninger bleve forstyrrede. 
Ved Anstrengelsen af Stemmen fremkommer der et 
ejendommeligt Klangforhold, idet visse af de højere Over- 
toner, der herved frembringes, paa en ganske særegen 
Maade blive særdeles fremtrædende og give Tonen en 
vis skingrende Klang, der påa meget følsomme Ører end- 
ogsaa kan gjøre et pinligt Indtryk. Disse Toner frem- 
træde navnlig tydelig i Kor af Mandsstemmer, især naar 
der synges forte. Det er de samme Toner, der svare til 
Fortepianoets sidste Oktav, nemlig de, der ligge mellem 
eY og g!'. Anslaaes disse Toner paa et Klaver, høres 
de med en saa fremtrædende Skarphed, at man let ledes 
til at søge Grunden dertil i en Særegenhed i Hammerens 
Anslag. Aarsagen hertil ligger imidlertid deri, at det Luft- 
rum, der indesluttes af det ydre Øre, bliver sat i Sving- 
ninger af disse Toner, hvorved de følgelig maa høres 
med en særegen Styrke.  Opfanger man derfor disse 
Svingninger ved Hjælp af et foran Øret anbragt lille 
Glasrør, bliver Klangen mild og behagelig, hvorimod 
andre Toner, nemlig de, der forstærkes af Røret, frem- 
træde skarpere end de øvrige. 
De sædvanlige Stemmer omfatte sjelden mere end 
henved 2 Oktaver. Forholdet mellem den dybeste Tone, 
hvortil en almindelig Basstemme kan naa, det laveste f 
i Bassen med 87 Svingninger, og den højeste, der kan 
synges af en almindelig Sopranstemme, d” med 783 
Svingninger, er lidt mere end 3 Oktaver; Stemmer, .… der 
