334 
gaa dybere eller højere, ere meget sjeldne. Man har 
Exempler paa Bassister, der kunne gaa ned til Oktaven 
under det ovenfor angivne f. Kirstine Niisson og 
Carlotta Patti skulle kunne naa op til f"” med 1312 
Svingninger. En af de højeste Stemmer, der maaske 
nogensinde har existeret, skal en vis Lucrezia ÅAjugari, 
kaldet la Baltardella, have havt, som Mozart har 
omtalt i et Brev; hun skal endogsaa have kunnet naa 
op til cY, hvis Svingningstal er 2112. 
Vi have ovenfor omtalt, at Tonens Højde alene be- 
stemmes af Stemmebaandenes Spænding, og at Sving- 
ningerne af Mundhulheden ikke have nogen Indflydelse 
herpaa. iIkkedestomindre have disse dog en stor Betyd- 
ning. Synger man en Tone paa en eller anden Vokal, 
FEE et Æ er det nødvendigt at give Munden en ganske 
bestemt Form, der altid er den samme, hvilken Højde 
Tonen end har. Vil man derimod synge samme Tone 
påa forskjellige Vokaler, maa Mundhulhedens Form foran- 
dres fra den ene Vokal til den anden. Vokallydene ere 
nemlig ikke andet end den bestemte Klang, en Tone 
antager ved Fremkomsten af en eller flere bestemte Over- 
toner, der skyldes de Svingninger, hvori Luften i Mund- 
hulheden sættes, Giver man Munden den Stilling, som 
er nødvendig for at udtale en eller anden Vokal, og 
bringer man forskjellige anslaaede Stemmegafler foran 
den saaledes aabnede Mund, vil man finde, at der altid 
er en eller to åf disse, hvis Tone særlig forstærkes af 
Luften i Munden. Helmholtz har paa denne Maade 
vist, at enhver Vokal er karakteriseret ved en eller to 
bestemte Toner, hvis Højde dog modificeres noget efter 
den Akcent, hvormed man taler.  Vokalerne A, O og U 
have hver kun en eneste bestemt Tone; for enhver af 
