340 
mer der ved den udstrømmende Luft en Trykformindskelse, 
og Luften i Kassen kommer saaledes i stærke Sving- 
ninger. Benyttes to Hulrækker, vil hver for sig sætte 
Luften i Svingninger, og Luften, der strømmer ud af det 
ene Hulsystem, er saaledes alt i den Svingningstilstand, 
hvori den er bleven sat af det andet. Ved et saadant 
Instrument hører man meget tydelig foruden de Toner, 
der svare til hver Hulrække, en tredie, hvis Svingnings- 
tal, som ovenfor anført, er bestemt ved Forskjellen 
mellem de to første Toner. Fremkommer derimod to 
Toner paa to fra hinanden adskilte Steder, der ikke 
staa i noget mekanisk Sammenhæng, dannes der ingen 
eller i alt Fald kun en meget svag Kombinationstone. 
Saaledes hører man ikke en saadan ved to Sangstemmer, 
eller naar to Strenge paa forskjellige Violiner sam- 
tidig tone. 
Ingen af disse Betingelser er nødvendig til Stødenes 
Dannelse. Anslaaes saaledes to Stemmegafler, hvis Toner 
give Stød, saa svagt, at man kun med anstrengt Op- 
mærksomhed er i Stand til at høre deres Toner, give 
Stødene sig tilkjende paa en meget tydelig Maade, og 
man opfatter disse langt lettere end de Toner, der frem- 
bringe dem. Skulde der derfor ved et stort Antal Stød 
dannes en ny Tone, maatte denne ogsaa kunne høres ved 
svage Toner; men Erfaringen viser det modsatte, idet 
ingen saadan fremkommer. 
Ved den mathematiske Theori for Luftdelenes Sving- 
ninger er man i Stand til at godtgjøre Nødvendigheden 
af de ovenfor anførte Betingelser for Differenstonernes 
Dannelse; ja ved theoretiske Betragtninger er det end- 
ogsaa lykkedes Helmholtz at paavise, hvad Erfaringen 
stadfæster, at der i det Tilfælde, hvori disse Differens- 
