343 
Tæller og Nævner. Den fuldkomneste Konsonans dannes 
saaledes af Primen, hvis Interval er 1:1, dernæst Ok- 
taven, hvis Interval er 1:92; efter denne kommer 
Kvinten med Intervallet 2 :3; efter dette Kvarten 
med Intervallet 3:4, og endelig den store Terts med 
Intervallet 4:5. Vi skulle nu se Grunden til, at netop 
disse Intervaller ere i aftagende Orden de mest kon- 
sonerende. 
Lad os for at tage et bestemt Exempel betragte 
disse Intervaller i Oktaven c" til c"”, c"”s Svingningstal 
er her 528, Oktavens 1056, Forskjellen 1056—528 eller 
518; mellem Kvinten, g”, og cY bliver Forskjellen i 
Svingningstallet 792—528—264, mellem Kvarten f" og 
c" 704—528—=176 og endelig mellem den store Terts, 
ey” og c” 660—528—132. Vi nærme os saaledes mere 
og mere den Grændse, indenfor hvilken Stødene gjøre 
deres Indflydelse gjældende. Man maa imidlertid heraf 
vel vogte sig for at slutte, at Tonernes Konsonans er 
desto fuldkomnere, jo større Forskjellen mellem deres 
Svingningstal er. I saa Fald skulde Konsonansen alene 
bero paa Tonernes Afstand i Skalaen, hvad enhver ved 
ikke er Tilfældet. Slutningen vilde kun være rigtig, hvis 
vi havde med fuldkommen enkelte Toner at gjøre; men 
saadanne benyttes, som vi vide, ikke i Musiken. Alle 
de her brugelige Toner ere rige paa Overtoner, og det 
er alene de ved disse frembragte Stød, der er Aarsagen 
til Tonernes Dissonans, saalænge Forskjellen i Hoved- 
tonernes Svingningstal overskrider 132. I de fleste Til- 
fælde fremtræde navnlig de lavere Overtoner med kjende- 
lig Styrke, men selv om denne kun er meget svag, ville 
Stødene, som vi ovenfor have anført, dog blive meget 
tydelige. 
