300 
påa de mangfoldigste Maader træffer han Rivaler og 
Kamppladser. 
Men det er ikke Menneskelivet alene, til hvilket 
denne Kamp nøje er knyttet; overalt, hvor der er Liv, 
træffes den, og for hver eneste levende Skabning, være 
sig Dyr eller Plante, er Livet først og fremmest Kamp. 
»Ja«, ville maaske mange sige, »at der i Dyrenes Rige 
kan være Kamp, det kunne vi vel forstaa; thi det ene 
Dyr maa jo leve af det andet og gaa paa Jagt efter 
sine Medskabninger, eller hvis det er en Planteæder, i alt 
Fald uafbrudt være paa Post mod sine Fjender; men 
»Lilierne paa Marken«! for dem glider jo Livet saa roligt 
og stille hen; fredelig staa de jo ved hinandens Side, 
klædte i den yndigste Dragt, og drage deres Næring fra 
Jorden; Gud giver dem Sol og Regn, uden at de selv 
kunne sørge derfor, og naar ikke Mennesket, Dyrene eller 
Naturens fysiske Kræfter bryde forstyrrende ind i deres 
Liv, dø de jo ligesaa stille og fredelig, som de fødtes; 
at de i Samlivet mellem dem selv indbyrdes skulle have 
Kampe at bestaa, det er en Umulighed«. Men som de 
haardeste Kampe ofte ere dem, der skjulte gaa for sig i 
Menneskesindet og saaledes undgaa den store Mængdes 
overfladiske Blikke, saaledes er der i Planternes tilsyne- 
ladende fredelige Liv skjult en Mængde haarde Kampe, 
som den mindre opmærksomme Betragtning ikke vil op- 
dage. 
Åt saadanne Kampe maa finde Sted, derom er det 
let at overbevise sig. Lad os tænke os, at en enaarig 
Plante sætter to Frø, og at disse to Frø det næste Aar 
vokse op til to Planter, der atter hver især blive Mødre 
for to Planter, og at dette fortsættes paa samme Maade, 
saa vil hin første Plante efter 20 Aars Forløb være 
