352 
tyndt Tæppe af Græs og hist og her, hvor en Smule Lys 
falder ned, en enkelt Blomst, samt forresten visne Blade. 
Det er Bøgens Skygge, som er Skyld i dette; kun de 
Planter, der blomstre tidlig, før dens Løvspring, kunne 
holde ud i Bøgeskoven og vokse i den, alle andre for- 
trænges derfra, og om de end sprede nok såa mange 
Frø omkring paa Skovbunden, vil dog intet af dem 
kunne komme frem. Enhver Plante behøver en vis 
Mængde Lys, der er forskjellig for hver enkelt Art; hvis 
der er for lidt, ere de smaa grønne Korn i Planternes 
Celler, som give Planterne den grønne Farve, ikke 
istand til at dele Luftens Kulsyre i Ilt og Kulstof og at 
udaande Ilten og beholde Kulstoffet tilbage for at be- 
nytte det til Ernæring og Vækst; da vil den modsatte 
Proces indtræde (ligesom om Natten), Planten vil ind- 
aande Ilt, benytte sit eget Kulstof til at danne Kulsyre 
af, og saaledes vil den bryde ned, hvad den før har 
bygget op, den vil tære paa sin egen Kraft og dø. Dette 
skeer med vore Stueplanter, naar de ikke faa Lys nok, 
det skeer med Planterne i Bøgeskoven, det skeer med de 
nederste Grene paa selve Bøgen, der trykkes af deres 
højere stillede Sødskende, og herfra hidrører da tildels Skov- 
træernes forskjellige Former (hvorom henvises til Vau- 
pells forskjellige Afhandlinger i dette Tidsskrift)”). 
Ville vi have et endnu mere slaaende Exempel paa, 
hvorledes en Plante ved sin Skygge er istand til at for- 
trænge andre, kunne vi se hen til Granskoven. Granen 
taaler og giver endnu stærkere Skygge end Bøgen, derfor 
”) »Om Lysets og Skyggens Indflydelse paa Skovtræernes Form og 
Tilværelse», II Række, 3 Bd. 
